П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року                                                                      місто Київ
 
справа № 757/25993/19-ц                                    
провадження № 22-ц/824/5808/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В., 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" на ухвалу Печерського районного суду міста Києва у складі судді Підпалого В.В. від 5 листопада 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2019 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 9 грудня 2018 року сторони уклали договір кредиту № 665823339 на суму 5 000 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Згідно з умовами цього договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 1,70 % за кожний день його користуванням.
8 січня 2019 року термін платежу за договором кредиту закінчився, однак ОСОБА_1 свої зобов`язань з повернення коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 9 950 грн.
 Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року позовну заяву ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передано на розгляд за підсудністю до Фрунзенського районного суду міста Харкова. 
У поданій апеляційній скарзі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що позов подано за місцем виконання договору, а тому на підставі частини 8 статті 28 ЦПК України справа підсудна Печерському районному суду міста Києва.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що підставою звернення позивача до суду стало питання пов`язане з виконанням кредитного договору.
Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудність, суд першої інстанції виходив із того, що даний позов повинен розглядатися за загальним правилом територіальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача). Оскільки зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Фрунзенського району міста Харкова, то справа підсудна Фрунзенському районному суду міста Харкова.  
Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.
Відповідно до статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статі 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1        статі 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Згідно з пунктом 1 статі 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands") від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Згідно із частиною 1 статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статі 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За приписами частини 1 статі 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За загальним правилом територіальної підсудності, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром
юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина 2             статті 27 ЦПК України)
Статтею 28 ЦПК України встановлено правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. 
Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача) вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.
Так, відповідно до частини 8 статі 28 ЦПК України  позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Зі змісту кредитного договору № 665823339 від 9 грудня 2018 року (пункт 4.5.) убачається, що сторони погодили місце його виконання, а саме за місцем знаходження товариства - місто Київ, вулиця Лейпцизька, 15 Б, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.
Оскільки сторони погодили місце виконання зобов`язання, про що зазначили у договорі, позивач мав право звернутися з позовом до Печерського районного суду міста Києва.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Печерському районному суду міста Києва.
Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 26 травня 2020 року.

Головуючий                                                                                      Я.В. Головачов

Судді:                                                                                                  І.М. Вербова

О.В. Шахова