Дата документу 25.05.2020 Справа № 316/2199/19

Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 316/2199/19       Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
 
провадження № 22-ц/807/1922/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В. 

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
      25травня  2020 року                                                         м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів: Кримської О.М., 
Дашковської А.В.,
                        
розглянув у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 березня 2020 року, 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 в порядку ст.199 СК України звернулася до суду із позовом про стягнення зі свого батька ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу на своє утримання, посилаючись на те, що по досягненню 18 років вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі, батько ніякої участі в її утриманні не приймає, матеріальної допомоги їй не надає.
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.03.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти на період навчання у розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 21.10.2019 та до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2022 (включно).
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 5000 (п`яти тисяч) грн.
Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі про зміну судового рішення і збільшення розміру аліментів на своє утримання ОСОБА_1 зазначає, що заробітна плата її батька є достатньою, щоб з неї утримувалися аліменти у розмірі 1/6 частки, як вона просила у своєму позові. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів не достатній для забезпечення їй достатнього рівня життєдіяльності. Суд не врахував, що вона навчається у двох навчальних закладах одночасно і не має можливості самостійно заробляти на життя. Судом не врахований майновий стан батька, невірно визначений розмір заробітної плати її матері. 
Копію ухвали апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року про відкриття апеляційного провадження і апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримав 05 травня 2020 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. Звертає увагу суду на те, що страждає на тяжке захворювання, яке потребує значних коштів на лікування. 22.02.2020 у його дружини при обстеженні виявили онкологічне захворювання. Вказана обставина унеможливить сплату аліментів на користь позивачки у більшому, ніж визначив суд першої інстанції, розмірі, оскільки поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище. 
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_3 і представник позивача адвокат Темненко В.О. просять апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити і визначити розмір аліментів на утримання позивачки у вигляді 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування зазначають, що той розмір аліментів, який був стягнутий судом першої інстанції, не є пропорційним по відношенню до цін за оплату навчання. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має іншого доходу, крім заробітної плати, з якої сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки, страждає на хронічні захворювання і потребує коштовного лікування. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і зібраним у справі доказам.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 та третьої особи по справі ОСОБА_3 , які з з 07.10.2000 по 09.03.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7, 7зворот, 8, 8зворот).
ОСОБА_1 з 01.09.2017 навчається в Енергодарському Інституті державного та муніципального управління ім. Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» за спеціальністю «Менеджмент» за договором, на платній основі, вартість навчання становить 7512 грн. на рік (два семестри) (а.с.11, 12) та згідно Довідок №35-у від 06.06.2019 (а.с.12зворот), №01-17/115 від 16.07.2019 (а.с.111), №06-у від 29.01.2020 (а.с.141) термін навчання - до 02.03.2021, стипендію не отримує, має свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти (а.с.110-110 зворот), що підтверджує посилання позивача про навчання у даному закладі як в період до досягнення повноліття - 11.04.2019 так і після. Крім того, відповідно до договору №ЮФ/233д/19 від 13.08.2019 позивач з 01.09.2019 також навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» з терміном навчання до 30.06.2022 , вартість навчання стновить12 000 грн. за календарний рік (а.с.13-13зворот) та згідно довідки №2567 від 03.09.2019 форма навчання денна, контрактна основа, стипендією не забезпечується (а.с.14). 
Позивач доходів не має, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.19).
Оплату за навчання позивача у вказаних навчальних закладах, відповідно до квитанцій та чеків (а.с.15-17) здійснено матір`ю позивача ОСОБА_3 , третьою особою по справі. 
Крім того, третьою особою по справі ОСОБА_3 було також здійснено оплату 07.10.2019 за проживання позивача у гуртожитку АДРЕСА_1 за Договором №570 від 02.09.2019 (а.с.17зворот, 18-18 зворот).
ОСОБА_2 працює у ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергодатом» (а.с.57), що підтверджується довідкою №307 від 14.11.2019 (а.с.162), його середній заробіток за травень-жовтень 2019 після утримання з нього обов`язкових виплат становить 23 799 грн. 65 коп. 
У другому шлюбі відповідач має двох неповнолітніх синів, 2006 і 2009 року народження (а.с.63-64), на утримання яких сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (а.с.65,150).
Відповідач має кредитні зобов`язання за іпотечним договором зі строком повернення кредиту до квітня 2032 року (а.с.164-165). 
Крім того, ОСОБА_2 страждає на низку хронічних захворювань, з приводу яких перебуває на диспансерному обліку у травматолога і терапевта, періодично проходить стаціонарні і амбулаторні курси лікування, які потребують значних коштів (а.с.67-84)
Мати позивачки ОСОБА_3 працює в ГУ ДФС у Запорізькій області, її середній заробіток за 1 - 3 квартал 2019 року становить 12 721 грн. (а.с.114). 
Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України ).
Судом установлено, що позивач не працює, оскільки навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, стипендію не отримує, а отже потребує матеріальної допомоги своїх батьків.
Згідно ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.
Обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. 
Надавши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності за правилами ст.ст.89,264 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці у розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу (заробітку).
При визначенні розміру утримання суд першої інстанції врахував майновий стан обох батьків позивачки, знаходження на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей, його стан здоров`я , тощо. 
Стягнутий судом першої інстанції розмір аліментів майже вдвічі перевищує визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімуму на одну особу, а тому доводи апеляційної скарги позивачки про те, що розмір утримання не забезпечить її нормальну життєдіяльність є неспроможними.
Стягнення з ОСОБА_2 коштів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) на доньку, яка продовжує навчання, поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. 
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильну оцінку доказів, невідповідність змісту судового рішення вимогам ст.265 ЦПК України є неспроможними. 
Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись ст. ст. 268, 374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська