ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 335/385/20(2-а/335/62/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2020 року у справі № 335/385/20(2-а/335/62/2020) (суддя І інстанції – Шалагінова А.В.)
за позовом   ОСОБА_1   до  Управління патрульної поліції в Запорізькій області (відповідач-1) , інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Прача Віктора Володимировича (відповідач-2)    про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1937864 від 04.01.2020, складену відповідачем-2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП  та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2020 року у позові відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, вказує по-перше, про відсутність підстав у відповідача-2 для зупинки транспортного засобу позивача відповідно до положень ст. 35 Закону України "Про національну поліцію"; по-друге, про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складення протоколу.
Від відповідачів відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
4 січня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Прачем Віктором Володимировичем винесено постанову серії ЕАЛ № 1937864, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП за те, що о 16:42:18 в м. Запоріжжя по вул. Космічна, 140, керував транспортним засобом «RENAULT TRAFIK», державний номер НОМЕР_1 , з не працюючою правою фарою у темну пору доби, при собі не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 3)
Законність та обґрунтованість зазначеної вище постанови є предметом спору у цій справі.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що як факт  несправності правої фари, яка не горіла в темну пору доби, так і відсутність на момент перевірки документів у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами, відтак дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Щодо підстав для зупинки відповідачем-2 транспортного засобу, яким керував позивач та доводів апеляційної скарги про відсутність таких підстав, відповідно, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з п. 2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Відповідно до вимог п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах – фари ближнього (дальнього) світла.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно із п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.
Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав зупинення поліцейським транспортного засобу. Так, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, поліцейський може зупинити транспортний засіб. З наведеного можна дійти до висновку, що помітивши ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, зокрема, при русі транспортного засобу у темну пору доби без ввімкнених/ої фари ближнього (дальнього) світла,  відповідач як посадова особа органів Національної поліції, в порядку здійснення попередження правопорушення, повинен був зупинити водія та вказати йому на виявлені під час патрулювання обставини. А водій, у свою чергу, зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, в тому числі, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, відомості про страховий поліс (сертифікат) повинні бути підтверджені інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних. У разі  відсутності при собі чи не пред`явленні водієм, зокрема, страхового поліса, відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, передбачено адміністративну відповідальність у вигляді накладення на останнього штрафу у розмірі, визначеного ч. 1 ст. 126  Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, зафіксованого на нагрудний відеореєстратор,  зупинку автомобіля, яким керував позивач було здійснено у зв`язку з тим, що в темну пору доби на транспортному засобі не була ввімкнена права фара. Зупинивши транспортний засіб, яким керував (на якому рухався) позивач співробітник поліції зазначив, у чому полягає причина зупинки.  Позивач не заперечував вказаного факту, зазначивши інспектору поліції щодо наявності такої несправності: «можливо лампа фари перегоріла». (а.с. 23)
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
З наведеного вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Так, наявним в матеріалах справи, а саме на аркуші справи 23,  відеозаписом зафіксовано,  що зупинивши транспортний засіб «RENAULT TRAFIK», державний номер НОМЕР_1 , поліцейський потребував у   ОСОБА_1 , крім інших документів, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач повідомив працівника поліції, що у нього відсутній страховий поліс. Працівник поліції, у свою чергу,  повідомив позивача, що за відсутність під час руху у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його буде притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що зазначений відеозапис, який був наданий відповідачем до матеріалів справи є доказом в адміністративній справі, оскільки він прямо свідчить про наявність  та обставини правопорушення, водночас, право  інспектора патрульної поліції, як сторони адміністративної справи – відповідача, подавати докази, що мають істотне значення для вирішення справи прямо передбачено чинним законодавством.
Відсутність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є беззаперечним доказом факту вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Отже, оскільки правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в судах обох інстанцій, а відповідальність застосована до позивача за вказане правопорушення передбачена приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Надаючи правову оцінку доводам позивача в апеляційній скарзі з приводу порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови без складення протоколу, суд апеляційної інстанції вказує таке.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху   його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП)  встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до частин 2-4  статті 258 КУпАП   протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
З наведеного вбачається, що у відповідача-2, як посадової особи Національної поліції, наявні повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням  Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення  Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без складання протоколу.
З цього слідує, що у спірному випадку, провівши розгляд справи без складання протоколу відповідач-2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, за положеннями статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із можливих доказів доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Інспектор патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення на власний розсуд вирішує, чи достатньо доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а суд при розгляді відповідного позову з`ясовує, чи є застосовані докази винуватості особи належними та допустимими. Законодавство про адміністративні правопорушення не передбачає доведення вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, складенням саме протоколу про адміністративне правопорушення, як не вимагає обов`язкового складення протоколу і для підтвердження факту технічної несправності автомобіля, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є безпідставними. 
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Враховуючи все викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до вимог та норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстави для його скасування  відсутні, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2020 року у справі № 335/385/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко