ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року          м.Дніпро         Справа №  908/1767/19

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,                                                                                                
суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,
секретар судового засідання Крицька Я.Б.
    розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 (рішення виготовлено у повному обсязі та  підписано 27.01.2020, Азізбекян Т.А.) у справі 
за  позовом акціонерного товариства  «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної  філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро
до відповідача публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя
про стягнення суми
ВСТАНОВИВ:
          І. Короткий зміст і підстави позовних вимог
           Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про стягнення плати за користування вагонами в сумі 179 562,24 грн., збору за зберігання вантажу та збору за зберігання вантажу у двократному розмірі в сумі 377 379,48 грн., всього - 556 941,72 грн.
          Позивач вказує, що у лютому 2019 року за перевізними накладними №№ 45689759, 45689726, 45689742 залізницею прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», зі станції Інгулець Придніпровської залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці. На шляху прямування вагони були затримані з вини вантажовласника, про що своєчасно було повідомлено відповідача. 
          Позовні вимоги обґрунтовані нормами Закону України Про залізничний транспорт, Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, а також умовами укладених між сторонами договорів від 19.02.2018 №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 про надання послуг та №ПР/М-16-3/1-708НЮдч/20/2016/2889 від 30.09.2016 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, яка примикає до станції Запоріжжя Ліве.
          ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у даній справі позовні вимоги задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Запорізький  металургійний  комбінат «Запоріжсталь» на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця»  плату за користування вагонами -  179 562,24 грн., збір за зберігання вантажу та збір за зберігання вантажів у двократному  розмірі -  377 379,48 грн.,  суму судового збору -  8 354,12 грн. 
         ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
         3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
          Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
          Скаржник вважає, що суд приймаючи рішення неповно дослідив всі обставини справи та надані сторонами докази, внаслідок чого дійшов невірного висновку про наявність у підписантів наказів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та про застосування ставки збору за зберігання вантажу в двократному розмірі повноважень на вчинення даних дій.
          Суд дійшов помилкового висновку про наявність належних і допустимих доказів щодо скупчення вагонів, адресованих відповідачу та неможливість прийняття поїзда № 2704 індекс 4677+068 +4600 на станції Запоріжжя-Ліве 03.02.2019 та 07.02.2019, внаслідок чого дійшов невірного висновку про обґрунтованість затримки 03.02.2019 та 07.02.2019 даного поїзда на підходах до станції призначення, а саме на станціях Чортомлик та Дніпробуд-2.
          На думку апелянта, з наданих позивачем документів неможливо встановити дійсну кількість поїздів, що простоювали після настання інтервального часу по станції Запоріжжя-Ліве у період з 03.02.2019 по 05.02.2019 та наявність підстав для затримання вагонів в цей період. Дані таблиці не підтверджені належними первинними документами, якими є, в даному випадку, акти загальної форми ГУ-23 на затримку вагонів на станції Запоріжжя-Ліве.
          Матеріали справи не містять належні та допустимі докази наявності на станції Запоріжжя-Ліве великого скупчення вагонів та неможливості приймання на станції Запоріжжя- Ліве у період з 07.02.2019 по 11.02.2019  поїздів адресованих відповідачу.
          Накази № 6 від 07.02.2019, № 117 від 11.02.2019, № 889 від 10.02.2019, акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 6 від 07.02.2019, № 6 від 11.02.2019, повідомлення про затримку вагонів, акти загальної № 21 від 07.02.2109, № 24 від 11.02.2019 лише фіксують факт та період затримки вагонів на станції Дніпробуд-2. Вони не можуть встановлювати факт великого скупчення вагонів та неможливості приймання на станції Запоріжжя-Ліве у період з 07.02.2019  по 11.02.2019 поїздів, адресованих відповідачу. 
          Заявник апеляційної скарги стверджує, що спірні поїзди 03.02.2019 та 07.02.2019 займали лише по три колії з 32 колій, призначених для передачі вагонів згідно з п. 6 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя - Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» № ПР/М-16-3/1 -708/НЮдч від 30.09.2016.
          Належних та допустимих доказів затримки інших вагонів/поїздів (у тому числі, у кількості 500 вагонів і більше, як стверджує позивач) та зайнятості інших приймально- здавальних колій вагонами позивачем взагалі не надано, відповідні акти загальної форми до матеріалів справи не долучені.
          Крім того, зазначає, що самі по собі акти загальної форми не свідчать про відсутність можливості приймати поїзди на станції Запоріжжя-Ліве, а свідчать лише про зайнятість певних колій станції. В даному випадку, - трьох колій.
          Щодо затримки вагонів за актами загальної форми № 1440, № 1468, № 1469, № 1472, № 1471, № 1470 від 01.02.2019 та № 1521, № 1522 від 03.02.2019, № 1571, № 1572, № 1573 від 06.02.2019 відповідач посилається на те, що неможливість приймання вагонів за цими актами є наслідком невиконання позивачем зобов`язання своєчасно приймати вагони з під`їзної колії відповідача. Тому дана затримка фактично є затримкою з причин, залежних від залізниці, тобто, позивача.
          Скаржник зазначає, що суд безпідставно застосував ст. 36 Статуту залізниць України, оскільки доказів ускладнень, що виникли в наслідок затримки вагонів на станціям Чортомлик та Дніпробуд-2, позивачем не надано. Сама по собі обставина, що вагони затримані на транзитній станції, не свідчить про наявність з цієї причини ускладнень.
          Апелянт звертає увагу, що акти затримки вагонів форми ГУ-23а № 6 від 07.02.2019, №6 від 11.02.2019 підписані неуповноваженими особами.
          Судомпершої інстанції в рішенні жодним чином не встановлено факту затримки вагонів протягом 07.02.-11.02.2019 згідно з наказом № 6 від 07.02.2019. 
           3.2 Доводи інших учасників справи
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Позивач не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності повноважень у посадових осіб АТ "Українська залізниця" на вчинення дій в частині підписання наказів, оскільки повноваження посадових осіб Полягай М.А. , Гуні К.А. , Щепеткова О.В. регулюються довіреністю від 29 жовтня 2018 № 2129, довіреністю від 29 жовтня 2018 № 2122, від 29 жовтня 2018 №2130 посвідчених Кретовою Н.Б., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Дана довіреність видана в порядку передоручення та повноважень- директором регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Кужавським М.С., та першим заступником директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Декарчуком О.М., які діють за довіреністю від 26.10.2018 року зареєстрованою за №4524, на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (зі змінами та доповненнями) зареєстрованого реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва 21.10.2015, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 №512-р, постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 №815 (зі змінами та доповненнями) та Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», затвердженого наказом АТ.
          Позивач вважає, що суд дослідив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність у підписантів наказів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та про застосування ставки збору за зберігання вантажу в двократному розмірі повноважень на вчинення даних дій.
          Позивач не погоджується із доводами скаржника, що суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість прийому станцією Запоріжжя Ліве поїзда, що був затриманий 03.02.2019 на ст.Чортомлик та 07.02.2020 на ст.Дніпробуд II, та відповідно про наявність підстав для затримки поїзда на підходах до станції призначення.
          Аналіз обміну поїздами між ПАТ «Запоріжсталь» та станцією Запоріжжя-Ліве за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 показує, що залізниця завозила на станцію Запоріжжя - Ліве вагонів у кількості більшої, ніж підприємство вивантажувало за добу, що призвело до виникнення ситуації з киданням (затримкою) поїздів на проміжних станціях, оскільки ці поїзди в разі прибуття їх на станцію призначення Запоріжжя - Ліве викликали би затор та паралізували роботу станції, через те, що інші поїзди з вантажем які раніше прибули на адресу відповідача, вчасно не були забрані відповідачем і стояли на коліях станції Запоріжжя-Ліве в очікування їх забирання.
          Позивач вважає, що вина відповідача у затримці спірних вагонів, підтверджується актами форми ГУ-23, з яких вбачається, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України.
          Основним призначенням сортувальної станції Запоріжжя-Ліве є виконання операцій з розформування та формування поїздів за призначеннями відповідно до встановленого Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди; виконання операцій з пропуску поїздів без переробки і з переробкою; технічне обслуговування, комерційний огляд составів поїздів і усунення виявлених несправностей вагонів; зміна локомотивів і локомотивних бригад. 
          Таким чином, обслуговування під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь» повинно здійснюватися з урахуванням необхідності забезпечення стабільної роботи станції Запоріжжя-Ліве з переробки транзитних та місцевих вагонів. Залізниця не може займати всі наявні колії по станції, вагонами з вантажами ПАТ «Запоріжсталь», так як даний факт може призвести до повної зупинки роботи станції, що є недопустимим.
    Станція Запоріжжя-Ліве окрім ПАТ "Запоріжсталь" обслуговує і інші підприємства. Договором на експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» не передбачено, що спірні колії використовуються виключно для потреб ПАТ «Запоріжсталь» і їх використання для інших підприємств заборонено.
          Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору, ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46,47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивести вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо). 
          Факт неможливості позивача доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію, підтверджується складеними на станції призначення Запоріжжя-Ліве актами загальної Форми ГУ-23, що засвідчують зайнятість колій.
          Відповідачем не надано доказів на підтвердження прийняття ним заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу.
          Наявні в матеріалах справи докази (акти загальної форми ГУ-23), на думку позивача, свідчать про те, що затримка вагонів на підходах до станції призначення, у зв`язку з якою позивачем нарахований збір за зберігання вантажів та збір за зберігання вантажу у двократному розмірі, відбулася через неможливість приймання їх станцією призначення з причин очікування подачі під вантажні операції вагонів, через невивоз тепловозом вантажоодержувача. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23, в яких вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
          Застосування позивачем статті 36 Статуту залізниць України є наслідком причинного зв`язку, а саме першочерговою причиною - є очікування подачі під вантажні операції вагонів по станції призначення Запоріжжя Ліве, через невивоз тепловозом вантажоодержувача-відповідача, тобто ускладнення, що стало підставою для затримки поїзда на шляху до станції призначення по станції Чортомлик та станції Дніпробуд II, та є відповідальністю відповідача в розумінні підпункту 2.1.7 договору про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 від 19.02.2018.
          Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 07.02.2019 та №6 від 11.02.2019 не мають доказового значення, оскільки ці акти підписані черговим по станції ОСОБА_1 , оператором ОСОБА_4 що відповідає формі акта про затримку, затвердженій у додатку 3 до Правил Користування вагонами і контейнерами.
         ІV. Апеляційне провадження
         4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
     Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
     Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на 24.03.2020.
          Відповідно до інформаційної довідки від 24.03.2020, у зв`язку з  встановленням тимчасово на період з 18 березня по 3 квітня 2020 року особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», враховуючи  Рекомендації Ради суддів України викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання  рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 розгляд справи, призначеної на 24 березня 2020 року  не відбувся.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2020 призначено справу до розгляду на 18.05.2020.
18.05.2020 учасники справи не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
          До суду апеляційної інстанції надійшли клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (з урахуванням внесених змін) установлено карантин до 22 травня 2020 включно.
          Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.
          У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.
         Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
     У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
         У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.    
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, заявники не повідомляють про намір їх представників взяти участь у судовому засіданні та не зазначають причин, які безпосередньо перешкоджають цьому, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, колегія суддів залишає відповідні клопотання про відкладення розгляду справи без задоволення. 
        18.05.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови. 
        4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
           19.02.2018 між публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник, позивач) та публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (замовник, відповідач) укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі договір про надання послуг), предметом якого згідно п.1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.
          У п. 1.2 договору про надання послуг визначено, що вагон замовника вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі.
          Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору про надання послуг).
          Пунктом 2.1.7 встановлений обов`язок  замовника  відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані  із затримками  вагонів, контейнерів і вантажів ,що виникли на станціях залізниць України, через:  неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної  документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил  чи невірне  їх оформлення; перевірку  вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними  органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від  перевізника, а також нести відповідальність  за затримки вантажів  на підходах до станції призначення та здійснювати  оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється  шляхом  списання з сум внесеної передоплати  за кодом платника.
          Пунктом 12.1 договору про надання послуг передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Месплан або АС Клієнт УЗ або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.
           30.09.2016 між публічним акціонерним товариством Українська залізниця (залізниця) та публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця № ПР/М-16-3/1-708-НЮдч20/2016/2889 (далі договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії).
          Вказаний договір укладений з протоколом узгодження розбіжностей від 03.11.2016, протоколом врегулювання розбіжностей від 21.11.2016, протоколом узгодження розбіжностей від 16.12.2016.
          До договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії підписані додаткові угоди № 1 від 01.09.2017, № 2 від 16.03.2018, № 3 від 20.08.2018, № 4 від 14.12.2018.
          Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 Питання акціонерного товариства Українська залізниця затверджено статут акціонерного товариства Українська залізниця, згідно з яким змінено тип публічного акціонерного товариства Українська залізниця на приватне акціонерне товариство, змінено найменування товариства на акціонерне товариство Українська залізниця, яке є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.
          Додатковою угодою №4 від 14.12.2018 до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії сторони узгодили в назві, преамбулі та далі по тексту договору замінити слова публічне акціонерне товариство Українська залізниця на акціонерне товариство Українська залізниця.
     Відповідно до п.1 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку А і стрілкою № 172 до парку Б і обслуговується локомотивом власника колії.
          Згідно з п.6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції додаткової угоди №2 від 16.03.2018) вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: на приймально-відправні колії № № 2-11 парку А станції Запоріжжя-Ліве; на сортувально-відправні колії парку Б станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№ 11, 12, 15-28 маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 збірні поїзди. Пред`явлені поїзди на коліях парку Б повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій.
       Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку А, на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку Б станції Запоріжжя-Ліве.
          Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.
          Пунктом 14 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції протоколу узгодженні розбіжностей від 03.11.2016 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.09.2017) визначено, що власник колії сплачує залізниці плату: за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами; інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.
          Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії ЄРЦ.
          У п. 19 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції протоколу узгодженні розбіжностей від 03.11.2016) сторони дійшли згоди про те, що з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативно-правовими актами.
          Пунктом 21 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 січня 2017 до 31 грудня 2021 включно.
          У лютому 2019 року за перевізними накладними №№ 45689759, 45689726, 45689742 залізницею прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», зі станції Інгулець Придніпровської залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці.
          За наказом №232 від 03.02.2019 о 08 год. 37 хв. були затримані вагони з вантажем на своїх вісях, що перевозяться у поїзді №2704, індекс поїзда 4677-68-4600, на станції Чортомлик Придніпровської залізниці у зв`язку із неприйняттям їх вантажовласником ПАТ "ЗМК «Запоріжсталь" на станції призначення Запоріжжя Ліве. За наведеним фактом станцією затримки вагонів Чортомлик Придніпровської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту був складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №12 від 03.02.2019.                               Відповідно до повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №2704, індекс поїзда 4677-68-4600 станція призначення повідомила відповідача про затримку вагонів 03.02.2019 о 08 год.37 хв. Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23а №12 від 03.02.2019 затримані вагони, що прибули поїздом №2704, індекс поїзда 4677-68-4600, відправлені згідно наказу на відновлення руху №201 від 05.02.2019.
          За наказом №6 від 07.02.2019 о 10 год. 04 хв. були затримані вагони з вантажем на своїх вісях, що перевозяться у поїзді №2704, на станції Дніпробуд II у зв`язку із неприйняттям їх вантажовласником ПАТ "ЗМК «Запоріжсталь" на станції призначення Запоріжжя Ліве. За наведеним фактом станцією затримки вагонів Дніпробуд II Придніпровської залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту був складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 07.02.2019. Відповідно до повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №2704, індекс поїзда 4677-68-4600, станція призначення повідомила відповідача про затримку вагонів 07.02.2019 о 11 год.20 хв. 
          Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 07.02.2019 затримані вагони, що прибули поїздом №2704, індекс поїзда 4677-68-4600, відправлені згідно наказу на відновлення руху №117 від 11.02.2019 року.
          Позивачем 04.02.2019 видано наказ №64 та 10.02.2019 - наказ №889 про збільшення ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру.
          За цим фактом станцією затримки Чортомлик, станцією затримки Дніпробуд II у порядку передбаченому п.9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Запоріжжя Ліве повідомлено представників ПАТ "ЗМК «Запоріжсталь» про затримку цих вагонів.
          За весь час затримки вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника було нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№20029014, 20029017, 20029018, 20029019, 20029020, 21029023 у розмірі 179 562, 24 грн., збір за зберігання вантажу та збір за зберігання вантажів у двократному розмірі по накопичувальній картки ф.ФДУ- 92 №19029010 в сумі 377 379,48грн., всього - 556 941,72 грн. з урахуванням ПДВ.
          Відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка підписані відповідачем із зауваженнями.
          Відмова відповідача здійснити плату за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у зазначених сумах і стало причиною даного спору.
           4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі
         Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України     визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
        Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі та запереченнях доводи, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, які нараховані за час простою вагонів відповідача на підходах до станції призначення через неможливість приймання їх вантажовласником і відсутність технічної можливості у зв`язку з накопиченням вагонів на станції призначення в адресу  відповідача. 
          Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
           Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
          Частинами 1, 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
          Пунктом 2 Статуту визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту).
          Пунктом 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
          Відповідно до пункту 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Згідно з абз.1 п.2.1, п.2.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 875/5096, взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під`їзних колій укладаються між залізницею і власниками під`їзних колій у разі обслуговування під`їзної колії власним або орендованим локомотивом. У разі обслуговування під`їзних колій локомотивом власника  колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на  передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під`їзної колії або його контрагентів.
Пунктами 6,9 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції додаткової угоди № 2 від 16.03.2018) встановлено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: на приймально-відправні колії № № 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве; на сортувально-відправні колії парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№ 11, 12, 15-28 - маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 - збірні поїзди. Пред`явлені поїзди на коліях парку "Б" повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку "А", на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. 
З під`їзної колії вагони повертаються: порожні вагони-хопери з-під вивантаження, які прибувають в маршрутах здаються двома групами, перша не менше 40 вагонів, друга по узгодженню сторін; інші - групами в кількості не менше 40 та не більше 60 вагонів.  Кількість вагонів у кожній партії, що повертається власником колії може бути змінена по узгодженню сторін. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на одну з колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.
Приймання вагонів залізницею здійснюється на одній з приймально-відправних колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.
          Згідно з пунктом 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.
Згідно з п. 17 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі - Правила користування вагонами і контейнерами) внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, встановленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 21.11.2000 №644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції  24.11.2000  за  № 864/5085.
Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання  вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12),  Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Відповідно до п.4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та  хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
          Пунктом 9 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення  залізниця  видає наказ, який підписується  особою, визначеною начальником залізниці.
          Облік затриманих на підходах  до станції призначення вагонів здійснюється станцією,  на якій вони простоюють, на підставі акта  про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Акт про затримку вагонів складається  у трьох екземплярах  один залишається  на станції і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про  затримку  вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання.
Згідно пункту 12 Правил  користування  вагонами і контейнерами  загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому  розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин  і більше враховується як повна година.
Матеріали справи свідчать про те, що у лютому 2019 року за перевізними накладними №№ 45689759, 45689726, 45689742 залізницею прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», зі станції Інгулець Придніпровської залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці.
          На шляху прямування на підставі наказу  № 232 від 03.02.2019  о 08год. 37 хв.  були затримані вагони з вантажем  що перевозяться  у поїзді № 2704 індекс поїзда 4677-68-4600, на станції  Чортомлик Придніпровської залізниці.
          За вказаним фактом  станцією затримки вагонів  Чортомлик  Придніпровської залізниці відповідно до пунктів 9,10 Правил користування вагонами та контейнерами  був складений акт  про затримку  вагонів  за формою  ГУ-23а № 12 від 03.02.2019.
          Відповідно до повідомлення про затримку  вагонів ,що  перевозяться  в поїзді № 2704, індекс поїзда 4677-68-4600, станція призначення повідомила  замовника про затримку вагонів 03.02.2019 о 08год.37 хв.
Згідно з актом  про затримку вагонів форми ГУ -23а № 12 від 03.02.2019 затримані вагони, що  прибули  поїздом № 2704,індекс поїзда 4677-68-4600, відправлені  згідно наказу на відновлення руху № 201 від 05.02.2019.
Про зайнятість приймально-відправних колій станції Запоріжжя-Ліве вантажем, що прибув на адресу відповідача та несвоєчасне вивезення вагонів зі станції, свідчать складені станцією Запоріжжя-Ліве на початок затримки акти загальної форми ГУ-23 №1440 від 01.02.2019, № 1468 від 01.02.2019, № 1469 від 01.02.2019, №1470 від 01.02.2019, №1471 від 01.02.2019, №1472 від 01.02.2019, №1521 від 03.02.2019, №1522 від 03.02.2019, №1571 від 06.02.2019, №1572 від 06.02.2019, №1573 від 06.02.2019. 
Крім того, в матеріалах справи наявні акті ГУ-23 складені за закінченням затримки: №1587 від 07.02.2019, №1547 від 05.02.2019, №1548 від 05.02.2019, №1549 від 05.02.2019, №1550 від 05.02.2019, №1546 від 05.02.2019, № 1655 від 10.02.2019, №1654 від 10.02.2019, №1617 від 08.02.2019, №1616 від 08.02.2019,  №1618 від 08.02.2019.
В поясненнях начальника станції Запоріжжя-Ліве Руденко А.В. за вих.№467 від 09.08.2019 щодо зайнятості путей станції Запоріжжя-Ліве, зазначена детальна інформація щодо операцій, які здійснювались по кожній колії станції Запоріжжя-Ліве в період з 01.02.2019 по 27.02.2019, зокрема, про зайнятість колій визначених у п.6-9 договору про надання послуг.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеним факт, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів, які прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, тобто з вини відповідача.
Наявними у справі актами форми ГУ-23а, ГУ-23, підтверджується, що вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням статей 46, 47 Статуту. 
Порядок видачі вантажів залізницею одержувачу врегульований положеннями Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 (далі - Правила видачі вантажів).
Пунктами 1, 2 Правил видачі вантажів визначено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за № 165/3458).
З матеріалів справи вбачається, що відповідача (вантажоодержувача) було належним чином повідомлено про затримку вагонів 03.02.2019 о 08 год. 37 хв. та 07.02.2019 о 10 год. 04 хв.
Умовами п.46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок  зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження  вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Згідно з п. 32 Правил видачі вантажів одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти із станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів передбачені Правилами зберігання вантажів. Для вивозу вантажу із станції одержувач зобов`язаний пред`явити накладну. Якщо вивезення вантажу провадиться після закінчення терміну безкоштовного зберігання, то одержувач зобов`язаний пред`явити представнику станції, який видає вантаж, квитанцію про сплату збору за зберігання вантажу.
Вантаж, що прибув на станцію Запоріжжя-Ліве, був затриманий та не був своєчасно забраний відповідачем, внаслідок чого вагони з вантажем простоювали на коліях вказаної станції залізниці.
Відповідно до абз.1 п.129 Статуту залізниць України обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. 
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 (далі - Правила складання актів).
Виходячи зі змісту п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, у тому числі для засвідчення факту затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження  (перевантаження)  з  причин,  що  залежать  від одержувача,  якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.
В матеріалах справи наявні складені станцією Дніпробуд-ІІ акти загальної форми ГУ-23а  № 12 від 03.02.2019 та №6 від 07.02.2019, які підписані працівниками станції
Відповідач був належним чином повідомлений про час прибуття вантажу, що підтверджується наявними у справі доказами, однак всупереч вимог п. 46 Статуту залізниць України, п. 32 Правил видачі вантажів та умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії не вжив заходів, спрямованих на усунення обставин, які викликали затримку вагонів з вантажем (звільнення прийомо-здавальних колій на станції призначення Запоріжжя-Ліве), що призвело до їх простоювання на станції Дніпробуд-ІІ та нарахування за час затримки зборів у вигляді плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.
Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087 (далі - Правила зберігання вантажів), передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту залізниць, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
Відповідно до пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки. За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.
Пунктом 36 Статуту залізниць України передбачено, що в разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру. Начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладення договорів про збереження вантажів на складах  станцій або у вагонах.
Перевізником  04.02.2019  видано наказ № 64 та 10.02.2019 - наказ № 889  про збільшення ставки  збору за зберігання вантажів до двократного розміру на підставі ст.36 Статуту залізниць України, про що було повідомлено відповідача.
У абз. 2, 3 п. 46 Статуту залізниць України зазначено, що вантажі, які прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Факт затримки вагонів з вантажем відповідача з його вини на станції Дніпробуд-ІІ понад час їх безкоштовного зберігання підтверджується актами загальної форми ГУ-23, в яких зазначений час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери.
Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу розраховані позивачем відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, що затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356.
Розрахунок збору за термін, протягом якого застосовувалася подвійна ставка збору відповідно до п. 36 Статуту залізниць України, виконано згідно з Порядком розрахунку збору при зберіганні вантажів при застосуванні різних за значенням корегуючих коефіцієнтів до Збірника тарифів або різних за розміром ставок зборів від 28.09.2011 №МО-07/116 пропорційно загальної кількості годин, для яких нараховується збір.
Плата за користування вагонами нарахована позивачем за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№20029014, 20029017, 20029018, 20029019, 20029020, 21029023 у розмірі 179 562, 24 грн., збір за зберігання вантажу та збір за зберігання вантажів у двократному розмірі по накопичувальній картки ф.ФДУ- 92 №19029010 в сумі 377 379,48 грн.
Представник відповідача підписав відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку з обмовкою про те, що поїзд залишено на підходах за ініціативою залізниці. ПАТ "Запоріжсталь" не відмовлялось від приймання вантажу на під`їзну колію. Неприймання поїзду станцією Запоріжжя-Ліве викликано незадовільною роботою станції Запоріжжя-Ліве. Нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за час затримки поїзду на підходах здійснено необґрунтовано та оплаті не підлягає.
Відповідач не сплатив нараховану плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за час затримки вагонів.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на підході до станції призначення, у зв`язку з якою позивачем нарахована плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, відбулася  з вини відповідача, а саме: через неможливість приймання їх станцією призначення з причин накопичення вагонів, що прибули на адресу відповідача, та зайнятості прийомо-здавальних колій. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23, в яких вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Також у вказаних актах зазначені номери залізничних накладних.
Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
          Колегія суддів не приймає до уваги посилання на відсутність повноважень у посадових осіб АТ "Українська залізниця" на вчинення дій в частині підписання наказів.
Відповідно до п. 5.3 та пп. 18 п. 5.5 положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" директор філії діє на підставі довіреності, виданої товариством у порядку, передбаченому статутом товариства та цього положення. У довіреності визначаються межі та обсяг повноважень директора філії на виконання дій від імені товариства. 
          Директор філії на підставі довіреності та в межах своїх повноважень має право, в порядку передоручення та на підставі рішення правління товариства, видавати довіреності від імені товариства керівникам структурних підрозділів філії, що знаходяться у визначеному регіоні транспортної мережі філії, та іншим працівникам філії, з урахуванням вимог, встановлених цим положенням.
Відповідно до ст.246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Відповідно до частин першої та третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
За приписами частини першої статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Згідно з частинами другою та третьою статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
          Зі змісту наведених норм, вбачається, що повноваження на вчинення правочину представником можуть бути передбачені як окремо договором, законом, актом органу юридичної особи та виникати з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, так і разом (договором і довіреністю, довіреністю і актом органу юридичної особи тощо).
          У даному випадку повноваження посадових осіб Полягай М. А. , Гуні К.А. , Щепеткова О.В. регулюються довіреністю від 29 жовтня 2018 року № 2129, довіреністю від 29 жовтня 2018 року № 2122, від 29 жовтня 2018 року №2130, які посвідчені Кретовою Н .Б., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Дана довіреність видана в порядку передоручення та повноважень- директором регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Кужавським М.С., та першим заступником директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Декарчуком О.М., які діють за довіреністю від 26.10.2018 зареєстрованою за №4524, на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (зі змінами та доповненнями) зареєстрованого реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва 21.10.2015, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 №512-р, постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 №815 (зі змінами та доповненнями) та Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», затвердженого наказом АТ.
Таким чином, Полягай М.А. , Гуня К.А. та Щепетков О.В. були уповноважені підписувати накази від імені позивача.
Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника про те, що затримка вагонів відбулася з вини позивача, оскільки наведене спростовується наявними у справі доказами, зокрема, актами форми ГУ-23а, ГУ-23,  письмовими поясненнями вих. № 467 від 09.08.2019 начальника станції Запоріжжя-Ліве Руденка А.В. 
Наведені докази спростовують твердження скаржника про ненадання позивачем актів про закінчення затримки вагонів, а також актів загальної форми, на які є посилання у відомостях плати за користування вагонами і на підставі яких розрахована плата за користування вагонами.
Колегія суддів враховує, що відповідно до розділу Х Технологічного процесу роботи сортувальної станції Запоріжжя-Ліве, затвердженого і введеного в дію наказом Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" від 08.04.2016 №115/н, в основу технології роботи станції покладено метод диспетчерського керівництва розформуванням-формуванням поїздів і місцевою роботою, який забезпечує найбільш раціональне використання технічних засобів і найменший час знаходження вагонів на станції. 
Отже, визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був своєчасно повідомлений позивачем про затримку поїзда, у зв`язку з чим відповідач мав можливість вжити заходів до усунення скупчення вагонів на підходах до станції Запоріжжя-Ліве. 
Відповідачем не надано доказів на підтвердження вжиття ним заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу.
Щодо посилання апелянта про те, що затримка прийому потягів відбувалася через неритмічну доставку їх залізницею на станцію призначення, суд зазначає, що наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору, Технологічного процесу роботи сортувальної станції Запоріжжя-Ліве. 
Як вказує позивач, згідно з п. 2.6 Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПАТ "Запоріжсталь" і станції примикання Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" викладено порядок подавання і забирання вагонів на під`їзну колію ПАТ "Запоріжсталь", яким визначено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-відправних колій парку "А" та на одну з сортувально-відправних колій парку "Б". Тобто не передбачена зайнятість всіх 32 колій парків "А" та "Б" станції Запоріжжя-Ліве вагонами, які прибули на адресу ПАТ "Запоріжсталь", та простоюють в очікуванні подачі на під`їзну колію та які прийняті від ПАТ "Запоріжсталь" до перевезення. Залізниця не може займати всі наявні колії по станції вагонами з вантажем ПАТ "Запоріжсталь", оскільки даний факт може призвести до повної зупинки роботи станції, що є недопустимим.
У той же час, несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та пунктів 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть у разі, коли поставка вантажу не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо). 
Відповідач не довів відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на підходах до станції призначення, а також наявність підстав, встановлених п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, для звільнення його як вантажовласника від плати за користування вагонами і контейнерами.
          Розрахунки плати за спірними відомостями плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.
          Застосування позивачем статті 36 Статуту залізниць України є наслідком причинного зв`язку, а саме першочерговою причиною - є очікування подачі під вантажні операції вагонів по станції призначення Запоріжжя Ліве, через невивоз тепловозом вантажоодержувача-відповідача, тобто ускладнення, що стало підставою для затримки поїзда на шляху до станції призначення по станції Чортомлик та станції Дніпробуд II, та є відповідальністю відповідача в розумінні підпункту 2.1.7 договору про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 від 19.02.2018.
          Посилання скаржника про те, що акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №6 від 07.02.2019 та №6 від 11.02.2019 не мають доказового значення, колегією суддів вважаються безпідставними, оскільки зміст цих актів свідчить про їх відповідність формі акта про затримку, затвердженій у додатку 3 до Правил Користування вагонами і контейнерами.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
     4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
          Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.
          4.5 Розподіл судових витрат                
       Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
          Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          У задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" відмовити.
          Рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/1767/19 залишити без змін.
          Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

         Постанова складена у повному обсязі  20.05.2020.

          Головуючий суддя                                                                 В.О.Кузнецов

          Судді                                                                                         В.Ф.Мороз          

                                                                                                              А.Є.Чередко