РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року
м. Рівне

Справа № 564/3308/19
Провадження № 22-ц/4815/469/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Садово-городницьке товариство масив "Кам`яногірський", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області,
треті особи на стороні відповідачів: Реєстраційна служба Костопільського районного управління юстиції, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бляшина М.С. на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2020 року, постановлену в складі судді Грипіч Л.А., у справі № 564/3308/19, 

в с т а н о в и в :
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Садово-городницького товариства масиву "Кам`яногірський", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи на стороні відповідачів: Реєстраційна служба Костопільського районного управління юстиції, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович про визнання протиправним та скасування рішення ради садового товариства в частині, визнання права власності, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року зазначена позовна заява залишена без руху.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зазначає, що в межах строків, встановлених судом нею було подано заяву від 04 січня 2020 року про усунення недоліків позовної заяви. Позовна заява у новій редакції не викладалася з огляду на те, що місце проживання або перебування фізичних осіб не змінює змісту позовної заяви та вимог позивача.
Відзив до суду не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду не відповідає зазначеним вище вимогам.
Суд першої інстанції, визнаючи позов неподаним та повертаючи його позивачеві виходив з того, що у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позивач не усунула недоліків зазначених в ухвалі суду від 27.12.2019 року про залишення позовної заяви без руху.
Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Відповідно до чч.1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 27 грудня 2019 року не встановив способу усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з чим 09.01.2020 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків. 
Проте, ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки позивачем не було подано належним чином оформленої позовної заяви та її копій із зазначенням місця проживання та перебування, поштовий індекс відповідачів.
Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
Відповідно до ч.ч. 6, 8, 10 ст.187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Позивачем у позові зазначено, що їй невідомі данні щодо місця проживання чи перебування відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
В даному випадку, суд не просто наділений повноваженнями, а й зобов`язаний з`ясувати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів у справі.
З огляду на викладене не можна вважати, що позивач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилилась від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) нею до суду першої інстанції направлено відповідну заяву про усунення недоліків.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачці.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.
Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бляшина М.С. - задовольнити.
Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2020 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.
Повний текст постанови складений 02 квітня 2020 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.