ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7912/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року (суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро) у справі №160/7912/19          
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради
про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

У серпні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 26.07.2019 № 18/17/24-60/993.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Вказане рішення мотивоване правомірністю висновків акту № 02512072019 від 12.07.2019, складеного за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, висновки якого стали підставою для накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу згідно оскаржуваної постанови.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця зазначила, що штраф, передбачений ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», який застосовано до неї згідно оскаржуваної постанови, може бути застосований лише до проектної організації. Водночас, скаржниця не є проектною організацією, а є фізичною особою, яка має кваліфікаційний сертифікат та виконувала функцію головного інженера проекту. З огляду на це, до неї могла бути застосована лише відповідальність, що передбачена ст. 961 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  як до головного інженера проекту. Посилаючись на те, що вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, скаржниця просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її задоволення заперечив, посилаючись на правильність висновку суду першої інстанції щодо правомірності застосування до скаржниці як до фізичної особи-підприємця штрафу згідно постанови № 18/17/24-60/993 від 26.07.2019. Вказав на те, що у цьому випадку ФОП ОСОБА_1 виступає як головний інженер проекту та проектувальник. З огляду на це, вона є суб`єктом містобудування, на якого поширюється дія норм Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
У судовому засіданні 10.06.2020 скаржниця та представник відповідача, відповідно, вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї підтримали.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами відповідача на підставі наказу від 23.10.2018 № 11 та направлення на проведення планового заходу від 19.06.2019 № 49, у період з 01.07.2019 по 12.07.2019 проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Реконструкція будівлі ремонтно-будівельної майстерні під будівлю багатофункціонального призначення по АДРЕСА_1 , будівельна адреса: АДРЕСА_2 » (т. 1 а.с.71-72).
За результатами перевірки складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.07.2019, в якому зазначено, що проектна документація на будівництво об`єкта розроблена ФОП ОСОБА_1 без урахування вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотримання вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил, зокрема:
- у проектній документації присутні договори на підключення водопостачання та електропостачання, які не гарантують надання послуг після збільшення потужностей після проведення реконструкцій та при цьому, договір про надання послуг від 26.06.2013 є дійсним до 26.06.2016;
- в кресленнях не враховано розміри зони для паркування автомобіля для особи з інвалідністю, та відсутні позначки, прийняті в міжнародній практиці;
- у затвердженому робочому проекті відсутній розділ «Проект організації будівництва»;
- відсутня необхідна кількість примірників проектної документації;
- пояснювальна записка оформлена без врахування вимог ДСТУ та крім того, креслення розроблені після передачі проектної документації замовнику;
- у затвердженому робочому проекті розділ «Оцінка впливу на довкілля, розроблений з порушенням, без врахування вимог чинного законодавства України;
- у наданому проекті інформація щодо субпроектувальника або інших організацій, що брали участь у розробці проекту, або частини проекту відсутня (т. 1 а.с. 80-91).
Цього ж дня працівниками відповідача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яких відповідачем зафіксовано встановлене перевіркою порушення позивачем вимог абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про архітектурну діяльність»; ст. 26, ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; абз. 1 п. 9, п. 10 Наказу від 16.05.2011 № 45 «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів»; Додатку Е7 ДБНА.2.2 - 3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення»; ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівництва»; ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації»; Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ДБНА.2.2 - 3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; ДБН А. 2.2-1-2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд»; ДБН В. 1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва»; ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»; Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560 (т. 1 а.с. 73-79, 119-122).
26.07.2019 відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 18/17/24-60/993, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 180 630 грн.
Правомірність винесення відповідачем вказаної постанови є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що скаржниця не є суб`єктом, якого може бути притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», встановленню у межах цієї справи підлягає лише правомірність застосування до ФОП ОСОБА_1 як фізичної особи, яка має кваліфікаційний сертифікат, вказаного штрафу. Факт наявності самих правопорушень доводами апеляційної скарги не спростовується.
При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у  вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва:
-          проектна організація - у розмірі дев`яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб;
-          експертна організація -  у розмірі вісімнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що її дія поширюється на визначене коло осіб, а саме – це проекті або експертні організації.
Згідно ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
З системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України вбачається, що штраф, передбачений ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» може бути застосований виключно до юридичної особи, яка реалізує свою господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), має відокремлене майно і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна.
Разом із цим, скаржниця як фізична особа-підприємець будучи суб`єктом господарювання, не є суб`єктом, на якого поширюється дія ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», оскільки вона не є господарською організацією у розумінні ст. 55 Господарського кодексу України, а саме: не є юридичною особою, яка має свою господарську компетенцію, яку вона реалізує через органи управління, а також не має відокремленого майна, у межах якого вона має нести відповідальність.
Відповідно, скаржниця не є проектною організацією, яка підпадає під дію норми ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності».
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», внаслідок чого останній дійшов хибного висновку про правомірність застосування до скаржниці штрафних санкцій згідно оскаржуваної постанови.
Згідно ст. 317 КАС України, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду – скасуванню із ухваленням нової постанови про задоволення позову.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 у справі №160/7912/19 скасувати.
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 26 липня 2019 року № 18/17/24-60/993 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15.06.2020 р.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов