СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р.                                                                    Справа № 922/3343/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя  Пелипенко Н.М. 
секретар судового засідання Полупан Ю.В.
за участю представників:
позивача - Мовчан М.В., розпорядження №146/2к від 07.02.2019, довіреність №08-21/4479/2-19 від 27.12.2019;
відповідача - адвокат Данько Л.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ№1630 від 21.03.2017, ордер серія ПТ №010967 від 02.06.2020, договір про надання правової допомоги (витяг) №б/н від 01.06.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Тютюнника Анатолія Володимировича (вх. №431Х3) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 (суддя Погорєлова О.В., повний текст рішення складено та підписано 10.01.2020) по справі №922/3343/19 
за позовом Харківської міської ради, м. Харків 
до Фізичної особи підприємця Тютюнника Анатолія Володимировича, м. Харків 
про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку,- 

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ФОП Тютюнник Анатолія Володимировича, в якому просить суд: - розірвати договір оренди землі, укладений 08.06.2005 між Харківською міською радою та СПДФО Тютюнник А.В. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 08.06.2005 за №85104/05; - зобов`язати СПДФО Тютюнник А.В. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,0561 га по просп. Московському (ст.м. ім. О.С. Масельського (сучасна назва "Індустріальна") біля універмагу) у м. Харкові територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 у справі №922/3343/19 позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди землі, укладений 08.06.2005 між Харківською міською радою та ФОП Тютюнник Анатолієм Володимировичем (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 08.06.2005 за №85104/05. Зобов`язано ФОП Тютюнник Анатолія Володимировича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,0561 га по просп. Московському (ст.м. ім. О.С. Масельського (сучасна назва "Індустріальна") біля універмагу) у м. Харкові територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнути з ФОП Тютюнник Анатолія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (61045, м. Харків, м-н. Конституції, 7, код ЄДРПОУ 04059243) - 3842,00 грн судового збору.
Відповідач, ФОП Тютюнник А.В., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 у справі №922/3343/19 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що господарський суд, при винесенні оскаржуваного рішення, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення. 
Так, відповідач зазначає, що невиконання ним положень статтей 15, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», пунктів 7, 8 договору оренди землі щодо невиконання істотних умов договору та не здачі об`єкту до експлуатації пов`язано з об`єктивними причинами,  що не залежать від волі відповідача, оскільки ділянка, яка знаходиться в оренді у відповідача самовільно зайнята гр. ОСОБА_1 . При цьому, будівництво на орендованій ділянці не розпочато та не закінчено у встановлені строки з вини позивача, який не створив орендарю належні умови для здійснення будівництва на цій земельній ділянці. Саме не вчинення позивачем активних дій щодо звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, яка знаходиться в оренді відповідача, приведення її у стан, що відповідатиме умовам договору оренди, перешкоджає відповідачу користуватися спірною земельною ділянкою
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Тютюнника А.В. на рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 у справі №922/3343/19 та призначено справу до розгляду на 25.02.2020 о 12:00 годині.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 розгляд справи №922/3343/19 відкладено на 02.04.2020.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 розгляд апеляційної скарги знову відкладено, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, введених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19". Цією ухвалою сторонам роз`яснено, що про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково.
Суд зважає на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Отже, право на справедливий суд також не може бути обмежено, проте, визначаючи справедливий баланс між правом особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля та правом на справедливий суд, слід зазначити про пріоритет природного права особи на життя та безпечне довкілля, яке визнається таким усіма цивілізованими народами і націями та є загальним спадком європейської правової традиції, позитивний обов`язок щодо забезпечення якого на території України покладено на державу Україна. Так, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 1 Конституції України).
22.04.2020 до постанови КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" Кабінетом Міністрів України внесені зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 11.05.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 (яка набрала чинності 11.05.2020) внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо строків обмежувальних заходів на території України, а саме продовжено їх до 22.05.2020.
Враховуючи визначений Урядом строк закінчення карантину, введений у зв`язку з запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів з метою дотримання процесуальних строків при розгляді апеляційної скарги та створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи та необхідності забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх матеріалів справи та доказів на їх підтвердження, вирішила визначити дату наступного розгляду справи та призначити справу до розгляду. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 справу №922/3343/19 призначено до розгляду на 02.06.2020 о 12:00 годині.
В ході судового розгляду представники сторін підтримали свої позиції по справі.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, пунктом 94 рішення ХХІІ сесії Харківської міської ради ХХІV скликання від 23.06.2004 №105/04 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" ФОП Тютюннику А.В. надано земельну ділянку загальною площею 0,0561 га в оренду по просп. Московському (ст. м. "Індустріальна" біля універмагу) для будівництва міні-магазину з піцерією строком до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації строком до 01.08.2029.
На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та ФОП Тютюнником А.В. укладено договір оренди землі від 08.06.2005 №85104/05, згідно пункту 2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0561 га, в тому числі: інших угідь 0,0561 га. 
Згідно п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки: на період будівництва згідно з довідкою №2270/04 від 22.09.2004 становить 131145,00 грн; на період експлуатації згідно з довідкою №2271/04 від 22.009.2004 становить 655723,00 грн. Недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням, не виявлено (п. 5.6 Договору).
Відповідно до п. 7 договору, у випадку не здачі об`єкту до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволу на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.
Пунктом 9 договору встановлено: орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківський області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки. Розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить: на період будівництва - 2005 рік: 279,34 грн, 2006 рік: 411,25 грн; на період експлуатації: 2006 року - 1621,28 грн, з 2007 року - 2349,67 грн.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексів інфляції. Орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 10, 11).
За умовами використання земельної ділянки земельна ділянка передається в оренду для будівництва міні-магазину з піцерією (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації. Цільове призначення земельної ділянки землі житлової та громадської забудови (п. 15, 16).
Земельну ділянку прийнято відповідачем 08.06.2005, що підтверджується Актом приймання-передачі земельної ділянки.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 у справі №922/4123/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого 08.06.2005 №85104/05, якою змінено розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по просп. Московському (ст. м. "Індустріальна" біля універмагу). Інші додаткові угоди до договору оренди землі від 08.06.2005 не укладались та в матеріалах справи відсутні.
За твердженням позивача, оглядом проведеним на місцевості земельної ділянки по просп. Московському (ст. м. "Індустріальна" біля універмагу) встановлено, що земельна ділянка площею, 0,0561 га не огороджена, використовується для обслуговування тимчасових торгівельних споруд (МАФ) і на момент огляду земельної ділянки будівництво не було розпочато та не велося.
Зважаючи на те, що умова, встановлена пунктом 8 та пунктом 15 договору щодо будівництва міні-магазину з піцерією строком до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), ФОП Тютюнник А.В. - не виконана, договір оренди землі 08.06.2005 №85104/05, укладений між Харківською міською радою та ФОП Тютюнник А.В. підлягає розірванню, в зв`язку з чим Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідачем на орендованій земельній ділянці будівництво магазину непродовольчих товарів не тільки не закінчено у встановлені в рішенні Харківської міської ради строки, але на даний час не розпочато, що є порушенням істотних умов договору. У зв`язку з невикористанням відповідачем земельної ділянки порушуються інтереси власника земельної ділянки - Харківської міської ради щодо володіння, розпорядження та використання вказаної земельної ділянки. Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем істотних умов договору, у даному випадку наявні визначені безпосередньо договором оренди та приписами чинного законодавства підстави для його розірвання.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з   висновком господарського суду першої інстанції про   задоволення позову, зважаючи на наступні підстави.       
Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 202 Господарського кодексу України і статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору оренди земельної ділянки, які, відповідно до ч. 1   статті 2 Закону України «Про оренду землі»   регулюються   Земельним кодексом України,   Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
          Згідно зі ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
          Відповідно до ст. 1 Закону України  "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
          У ст. 3 Закону України "Про оренду землі"  встановлено, що об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.
          За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За договором найму (оренди) земельної ділянки згідно зі   статтею 792 Цивільного кодексу України   наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, є об`єкт оренди, строк дії договору та оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Стаття 24 Закону України "Про оренду землі" визначає права та обов`язки орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 25 орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, що є істотною умовою даного договору оренди землі. 
Цим приписам кореспондують пункти 28, 31 договору відповідно до яких орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором та своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі та сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановленими цим договором.
Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону    та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Таким чином, припинення земельних орендних правовідносин може відбуватися як у добровільному порядку за згодою сторін, за їх волевиявленням, так і у встановлених законодавством випадках на вимогу однієї з сторін за рішенням суду незалежно від волевиявлення іншої сторони, в тому числі й органу місцевого самоврядування, як органу розпорядження землею комунальної власності. При цьому, підстави для розірвання договору оренди землі мають бути визначені або безпосередньо договором оренди або приписами законодавства.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.
Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.
Так, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов`язку щодо здачі об`єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень   Законів України "Про основи містобудування"   та "Про регулювання містобудівної діяльності"   і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об`єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з`ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв`язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об`єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об`єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом.
Такі роз`яснення містяться в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають з земельних відносин".
Як вже було досліджено, спірний договір оренди земельної ділянки укладено строком: на період будівництва до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.08.2029 (п. 8). У випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку (п. 7).
За наслідками здійсненого відповідним спеціалістом позивача обстеження спірної земельної ділянки по просп. Московському (ст. метро ім. О.С. Масельського біля універсаму) у м. Харкові, було встановлено факт її використання для обслуговування тимчасових торгівельних споруд (МАФ), при цьому будівництво розпочато не було, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки.
У зв`язку з невикористанням відповідачем земельної ділянки порушуються інтереси власника земельної ділянки - Харківської міської ради щодо володіння, розпорядження та використання вказаної земельної ділянки. Харківська міська рада (орендодавець), як розпорядник земель відповідної територіальної громади, позбавлена можливості отримати результат (досягнути мети) щодо реалізації прийнятого ним на сесії рішення про надання спірної земельної ділянки в оренду ФОП Тютюнник А.В.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідачем на орендованій земельній ділянці будівництво магазину непродовольчих товарів не тільки не закінчено у встановлені в рішенні Харківської міської ради строки, але на даний час не розпочато, що є порушенням істотних умов договору. Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем істотних умов договору, у даному випадку наявні визначені безпосередньо договором оренди та приписами чинного законодавства підстави для його розірвання.
Як в суді першої інстанції, так і обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що порушення умов договору з боку відповідача не є навмисними, а викликані незаконними діями третьої особи, а саме: самовільним захопленням земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та бездіяльності позивача щодо нездійснення ним своїх повноважень у питанні звільнення земельної ділянки від незаконних об`єктів. 
Обгрунтовуючи свої заперечення відповідач надав до матеріалів справи листи до Харківського міського голови від 27.10.2006, від 26.03.2009, від 19.09.2012, від 04.02.2015, від 29.06.2017, від 05.07.2019 (а.с. 58-63). 
Проаналізувавши зміст згаданих листів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони не містять в собі відомостей про самовільне захоплення земельної ділянки третьої особою та про неможливість у зв`язку з цим розпочати будівництво. Навпаки, на протязі усіх років відповідач у своїх зверненнях зазначав, що розробка технічної документації знаходиться в завершальній стадії, а будівництво об`єкту не було завершено у зв`язку з нестачею фінансів. Предпроектна пропозиція замовлена відповідачем тільки у 2016 році. Отже, надані відповідачем докази спростовують зазначені ним твердження.
Як передбачено вимогами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань настають наслідки встановлені договором або законом.
Ст. 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
Статтею 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Таким чином, у разі розірвання договору оренди землі, у т.ч. на підставі рішення суду орендар зобов`язаний повернути спірну земельну ділянку орендодавцю (власнику), тобто Харківській міській раді.
Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, відповідачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та    процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.
Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням    положень статті 129 ГПК України, здійснені    ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.
Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Тютюнника Анатолія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 у справі №922/3343/19  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   09.06.2020 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко