ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3179/20 Справа № 199/7402/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив зобов`язати відповідача поновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач є споживачем природного газу, має особистий рахунок № НОМЕР_1 , з яким пов`язані договірні відносини із відповідачем про постачання газу. Наприкінці 2015 р. позивачем був придбаний лічильник газу мембранний САМГАЗ СМУК 407369.014 ПС, який 04.01.2016 р. представниками відповідача був встановлений, а також були встановлені охоронні пломби. До березня 2019 р. у відповідача не було претензій ані до лічильника, ані до оплати позивачем послуг з постачання газу.
05.03.2019 р. до позивача завітали перевіряючі від відповідача, які надали повідомлення про забезпечення доступу до лічильника, при цьому, при перевірці, позивач вів відкриту відео зйомку, сфотографував лічильник, зафіксувавши на ньому відсутність пошкодження пломб.
Того ж дня представники відповідача зняли лічильник та склали 3 акти: про виявлення порушення; про порушення; про демонтаж лічильника, хоча відповідно до додатку 16 до Кодексу газорозподільних систем (пункт 1 глави 5 розділу XI) у акті про порушення, а саме у пункті 2, представники відповідача зобов`язані були детально вказати вид, обставини і суть порушення, однак замість детального порушення перевіряючі обмежились посиланням на пункт кодексу газорозподільних систем, а саме вказали, що ними було виявлено порушення: розділу 10, гл. 9, п. 7 п.п.,1 - пошкодження пломб; розділу 11, гл. 2, п. 1 п.п..З та - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).
Отже, на переконання позивача, працівники відповідача зафіксували у акті неправдиву інформацію. Крім того, відповідно до Додатку 1 до п.3.2.2 Положення про проведення експертизи установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті у акті про виявленні порушення підкреслюється та детально описується виявлені порушення, які стали причиною для проведення експертизи. Однак, замість підкреслення запропонованого варіанту - «зриву або пошкодження пломб», тобто підкреслення причини, яка міститься у акті про порушення та обрання варіанту, який міститься у додатку до Положенні про проведення експертизи установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, перевіряючі пишуть про позаштатний режим роботи лічильника, при цьому такого виду порушення не міститься у жодному нормативному акті, який регулює взаємовідносини споживача та газопостачальної організації.
Позивач зазначає, що крім того, 12.03.2019, при проведені експертизи лічильника, також в акті про проведення експертизи зазначається про відсутність пошкодження пломб л. 1,1,1.2 акту (акт №76 експертизи). Отже, на переконання позивача, причини проведення експертизи є надуманими.
Згідно акту експертизи від 12.03.2019 причинами непридатності лічильника для подальшої експлуатації стало наявність сторонніх предметів у лічильнику, які начебто були виявлені у ньому під час експертизи, а також наявність конструктивних змін. Цікавим є те, що при проведенні експертизи не виявлено недопустимих законом похибок при лічильника.
Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до розділу 1 статті 1 Кодексу газорозподільних систем затверджено Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Як зазначається позивачем, для встановлення факту несанкціонованого втручання необхідно встановити не тільки факт втручання в прилад обліку, а встановити втручання, яке призводить до викривлення даних обліку природного газу, при цьому згідно п. 6 глави 2 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем затверджено Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 - рішення оператора ГРМ повинні базуватися на принципах: недискримінації, яка полягає в незастосуванні додаткових обмежень та заборон, не передбачених законодавством.
На переконання позивача пружина, яка начебто була знайдена у його лічильнику, була підсунута йому працівником відповідача, що чітко видно на записі відео, яке позивач відкрито робив при проведенні експертизи.
На переконання позивача, не підлягає доказуванню і той факт, що він не міг втрутитись у роботу лічильника, не пошкодивши пломб, а отже, якщо і мало місце викривлення показників його лічильника, то винуватим у цьому був би або завод виробник або працівники відповідача, які при встановлені лічильника позивачу, а також при періодичних перевірках не з`ясували та не попередили позивача про наявність у ньому дефектів. Отже, якби і мало місце викривлення показників лічильника, то позивач не був би винуватим у завданні такої шкоди, а отже підстав для припинення йому газопостачання не було.
Не дивлячись на те, що згідно даних експертизи, проведених відповідачем, жодної шкоди завдано не було, оскільки лічильник не змінював показники вимірювання спожитого газу, відповідач спочатку пред`явив позивачу вимогу про погашення боргу у декілька тисяч гривень, а згодом, відключив його від газопостачання.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що дії відповідача відповідали вимогам діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1  на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року  підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що позивач фактично мешкає у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та на його ім`я відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 споживача газопостачання, за яким обліковується обсяг споживання та сплати за спожитий природний газ.
05.03.2019 представниками відповідача під час проведення перевірки споживання природного газу за місцем проживання позивача, було виявлено порушення згідно розділу Х гл. 9 п. 7 п.п.1 та розділу ХІ гл. 2 п. 1 п.п.п 3 Кодексу газорозподільних систем. За наслідками виявленого порушення був складений Акт про порушення №2908 від 05.03.2019 а запропоновано споживачу прибути на засідання комісії в Кам`янське відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» (показання лічильника 05158,07; лічильник газу демонтовано на експертизу) (а.с.4).
Відповідно до вимоги начальника Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» за №49020-Сл-8208-0519, позивача було повідомлено про те, що 12.03.2019 висновком комісії з проведення експертизи лічильників газу підтверджено факт втручання в роботу ЛГ RS/2001-21 G-4 №4830626, що було встановлено у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
На засіданні комісії по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № 2908 від 05.03.2019 року та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу за період з 05.03.2018 р. по 28.02.2019 р. склала 70583,14 грн. (а.с.79-80).
24.06.2019 року відповідачу було направлено засобами поштового зв`язку рахунок на оплату вказаної суми донарахувань, який отримано позивачем, однак станом на дату припинення газопостачання не сплачено (а.с.81-82).
Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що дії відповідача відповідали вимогам діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Проте, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила), та типового договору постачання природного газу побутовим споживачам постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу» (далі - Типовий договір).
Відповідно до пункту 34 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 224, споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за пошкодження лічильника газу, пломб на ньому, порушення цiлостi або пошкодження повірочного тавра, а також дії, що призводять до заниження показань лічильника; зривання пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальним або газорозподільним підприємством; порушення інших вимог цих Правил.
Відповідно до пункту 2.2 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, який затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29 травня 2003 року № 475, у разі пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб з вини споживача або дій споживача, що призвело до заниження показань лічильника, розрахунок збитків здійснюється згідно норм споживання, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника», з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, та кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачальної організації показань лічильника газу до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.
Матеріалами справи встановлено, що 05 березня 2019 року при проведення перевірки, представниками відповідача складено три акти: про виявлення порушень, про порушення та про демонтаж лічильнику.
Так, відповідно до вимог чинного законодавства, при складанні акту про порушення представники підприємства з газопостачання зобов`язані детально вказати вид і суть порушення, проте зазначені вимоги представниками відповідача виконані не були.
Крім того, а Акті експертизи лічильника газу № 76 від 12 березня 2019 року зазначено, що заводські пломби на лічильнику не порушені, тоді як, які саме порушення споживача призвели до непридатності лічильника для комерційного обліку газу зазначено не було.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 відбулось без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим порушує права споживача побутових послуг, гарантованих Законом України «Про житлово-комунальні» послуги та Законом України «Про захист прав споживачів».
А тому, колегія суддів вважає за необхідне захистити цивільне право позивача шляхом зобов`язання акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" поновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання про позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказано в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму ВСУ №4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4)
Проте, матеріали справи не містять доказів спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 6 частини 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  -  задовольнити частково.    
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року  - скасувати.
Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" поновити газопостачання за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Олександропіль, вул. Гагаріна, буд. 51.
В решті позову відмовити.
Стягнути з акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь держави судовий збір 1921 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко