ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11426/16	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/94/20 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 301030300 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б., 
з участю секретаря - Кантицька О.І. 
та учасників судового процесу: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бочана І.П.; відповідача ОСОБА_2 ; представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Мельника Ю.О. 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11426/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання права власності на майно та витребування його з незаконного володіння, ухваленого суддею Братасюком В.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бочана І.П. звернувся в суд з позовом до споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за ОСОБА_2 належного позивачу майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору дарування зазначеного майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між ОСОБА_2 та його дочкою ОСОБА_3 ; визнання недійсним рішення про прийняття ОСОБА_3 в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; визнання недійсним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження ОСОБА_3 у списку членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_3 .
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення суду від 28.02.2011 року за ОСОБА_1 визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок банкрутства приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» у 2010 році його дольовиками, у тому числі позивачем, було створено споживчий кооператив «Олімпія Б» з метою завершення будівництва будинку, і позивача прийнято в члени цього кооперативу. Майнові права на повністю оплачену вбудовану криту стоянку для автомобіля № 3 та оплачених 20,71 кв.м. квартири внесено у статутний фонд кооперативу. В подальшому він сплачував членські та пайові внески в кооператив на будівництво і загалом оплатив 36,41 кв.м. від загальної площі квартири.
У грудні 2014 року позивач звернувся до голови споживчого кооперативу «Олімпія Б» з метою здійснення останніх пайових платежів за добудову будинку та членських внесків, на що йому повідомлено, що його виключено з членів кооперативу, а квартира продана іншій особі. З метою поновлення в членах кооперативу позивач звернувся до суду з позовом, в ході розгляду якого йому стало відомо про незаконну передачу закріпленого за ним майнового паю (квартири) двічі протягом шести місяців після незаконного виключення його 06 квітня 2014 року з членів кооперативу.
Позивач вважає, що такими діями та правочинами відповідачів після виключення його з членів кооперативу було порушене його виключне право на відчуження належного йому майна, що припадає на внесений ним пай у статутний фонд кооперативу, яке закріплене п.9.5 Статуту споживчого кооперативу «Олімпія Б».
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2017 року, котре залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18.07.2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
26.11.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій додатково зазначив відповідачем ОСОБА_4 .
Збільшення позовних вимог мотивував тим, що відповідачі, довідавшись про рішення Верховного Суду у даній справі, продовжили протиправні дії та відчужили спірну квартиру ОСОБА_4 , що стверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, чим порушили його права на дану квартиру.
Зазначив, що готовий оплатити залишкову вартість площі 32,3 кв.м даної квартири під час розгляду справи та просив суд визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , витребувавши її з володіння ОСОБА_4 . Крім того, просив визнати за ним право власності на криту стоянку для автомобілів № 3, площею 20,5 кв.м. у тому ж будинку.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - Бочан І.П. просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначив, що судом першої інстанції не було виконано вказівку Верховного Суду, дану у постанові від 17 жовтня 2018 року, не досліджено належним чином і не надано правової оцінки пункту 9.5 статуту СК «Олімпія Б», яким передбачено, зокрема, що при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу, тобто, саме позивач мав право відчужити кооперативу або іншій особі свій пай, а не сам кооператив. А тому твердження суду, що ним не встановлено порушення прав ОСОБА_1 як члена кооперативу, оскільки не доведено відчуження за рішенням загальних зборів від 12.04.2012 року саме майна ОСОБА_1 , що припадає на внесений ним пай, є безпідставним, з огляду на позицію Верховного Суду.
Вказує, що відповідачі, довідавшись про рішення Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у даній справі №607/11426/16 продовжили протиправні дії із спірною квартирою, відчуживши її ОСОБА_4 , що доводить незмінність протиправного спротиву відповідачів на відновлення його прав на спірну квартиру, що змусило позивача збільшити позовні вимоги. Фактично позивачем було оплачено 36,41 кв.м. спірної квартири та повністю оплачена вартість критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв.м. у незавершеному будівництвом будинку за будівельною адресою АДРЕСА_1 . Залишилось доплатити за 32.3 кв.м., що за його розрахунками складає 193800 грн (5000 грн. + 1000 грн. х 32.3 кв.м), яку він готовий був сплатити під час розгляду даної справи чи то на депозитний рахунок суду, чи на рахунок СК "Олімпія Б", чого відповідачі не дали зробити. Споживчий кооператив "Олімпія Б" фактично перестав функціонувати шляхом виходу його колишніх членів, котрі отримали у власність належні їм квартири, чого не заперечила колишній його голова ОСОБА_9 .
Крім того, незаконним також є твердження про хибний спосіб захисту цивільного права, обраний позивачем, оскільки суд при цьому не звернув увагу на фактичне припинення статутної діяльності СК "Олімпія Б", чого не заперечила у судовому засіданні ОСОБА_9 .
Також вважає незаконним твердження суду, що позивачем не доведено, що при укладенні спірного договору дарування не було дотримано вимог ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України, чи вимоги ст.719 ЦК України щодо форми договору 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 вказує, що твердження позивача як в позові так і в апеляційній скарзі є безпідставними та позивач не посилається на норми законодавства.
Зазначає, що майнові права, встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.02.2011 року, котре набрало законної сили, не є "паєм". 17.04.2011 року загальними зборами кооперативу було прийняте рішення, оформлене протоколом №1/2011, внести в Статутний фонд кооперативу майнові права кожного з членів кооперативу, в т.ч. Позивача на викуплені 20,71 кв.м. квартири та 20,59 кв.м. критої автостоянки, згідно додатку №1 до протоколу, на квартири та інші приміщення у будинку по АДРЕСА_1 . Майнові права станом на 17.04.2011 року належали членам кооперативу на підставі відповідних судових рішень про визнання майнових прав.
Звертає увагу, що в протоколі №1/2011 від 17.04.2011 року не йдеться про паї членів споживчого кооперативу.
       Згідно п.6.5 Статуту СК "Олімпія Б" загальний розмір паю кожного члена кооперативу відповідає вартості його квартири, розрахованої виходячи з проектної документації та підрядних договорів, пов`язаних з її будівництвом та обумовлюються в окремому договорі про участь у кооперативі. Однак, жодного договору про участь у кооперативі ОСОБА_1 не укладав.
       Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.
       У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бочан І.П. підтримав апеляційну в її межах, посилаючись на грубе порушення оспорюваними рішеннями та правочинами прав позивача на майно.
       Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Мельника Ю.О. апеляційної скарги не визнали, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також зазначили, що оспорювані рішення та правочини прав позивача не порушують, оскільки позивач не набув прав на спірну квартиру, якої стосуються оспорювані рішення та правочини, окрім того, позивач не навів які норми закону були порушені при прийнятті рішень та укладенні правочинів.
       Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи з метою особистої участі у судовому засіданні не подали. А тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи за їх відсутності. 
       Заслухавши пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.        
Із матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» був укладений договір на пайове будівництво житла.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2011 року за ОСОБА_1 визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 , проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
17 квітня 2011 року загальними зборами кооперативу було прийняте рішення, оформлене протоколом № 1\2011, внести до статутного фонду кооперативу майнові права кожного з членів кооперативу, у тому числі ОСОБА_1 на викуплені ним 20, 71 кв. м квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_11, 59 кв. м критої автостоянки. 
Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2011 року визнано за СК «Олімпія Б» право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за будівельною адресою: « АДРЕСА_1 .
Рішенням загальних зборів СК «Олімпія Б» від 29 жовтня 2011 року №3/2011 було встановлено порядок та розміри щомісячних платежів членами СК «Олімпія».
Рішенням загальних зборів СК «Олімпія Б», яке викладене у формі протоколу від 06 квітня 2014 року № 05/2014, ОСОБА_1 виключено з членів СК «Олімпія Б», із-за несплати внесків. 
12 квітня 2014 року рішенням загальних зборів членів СК «Олімпія Б» № 06/2014 вирішено закріпити за ОСОБА_2 , для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Задовольнити заяву ОСОБА_2 та припинити його членство в кооперативі; прийняти ОСОБА_3 в члени кооперативу та покласти на неї обов`язок сплати усіх внесків та платежів, передбачених статутом кооперативу, які існували на момент виходу з кооперативу ОСОБА_2 , зокрема, оплатити несплачену на момент прийняття цього рішення вартість майнового паю - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що складає 134450 гривень.
У цей же день ОСОБА_2 вищевказаний майновий пай подарував своїй  дочці ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування від 12 квітня 2014 року, згідно з яким ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар майновий пай у споживчому кооперативі « Олімпія Б», що являє собою право на отримання у власність майнового паю - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (будівельна адреса) після вступу ОСОБА_3 в члени кооперативу та виконання нею умов членства, передбачених статутом та рішенням загальних зборів кооперативу.
Протоколом №16 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.06.2014 року затверджено список членів СК «Олімпія Б», серед яких ОСОБА_3 .
У зв`язку з укладенням шлюбу 07 червня 2014 року ОСОБА_3 , змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 29879400 від 22.11.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29879757 від 22.11.2014 року квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м. зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .
У листопаді 2018 року, на підставі договору купівлі - продажу, ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено порушення права ОСОБА_1 , як члена кооперативу, оскільки спірним рішенням загальних зборів від 12.04.2011 року, не доведено відчуження саме майна позивача, що припадає на внесений ним пай; позивачем обрано хибний спосіб захисту його цивільного права, оскільки виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення за особою інвестором нормою статті 331 ЦК України не передбачено; позивачем не доведено, що при укладенні спірного договору дарування не було дотримано вимог законодавства щодо його форми.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права.
Судом першої інстанції при новому розгляді справи фактично не виконано вказівок Постанови Верховного Суду від 17.10.2018 року у даній справі, де, зокрема, зазначено, що "суди не звернули уваги, що позивач, звертаючись до суду з указаним позовом посилався, що у зв`язку з тим, що позивача не було повідомлено належним чином про рішення загальних зборів СК «Олімпія Б», яким його було виключено із членів кооперативу, було порушене його виключне право, передбачене пунктом 9.5 статуту СК «Олімпія Б», на відчуження належних йому майнових прав, що були внесені ним у статутний фонд кооперативу. 
       Також судами не було досліджено належним чином та не надано правової оцінки пункту 9.5 статуту СК «Олімпія Б», яким передбачено, зокрема, що при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу, тобто саме позивач мав право відчужити кооперативу або іншій особі свій пай, а не сам кооператив.
Отже, суди, вирішуючи спір, не з`ясували фактичні обставини по справі, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлювали наявність чи відсутність фактів, якими обгрунтовувалися позовні вимоги, у зв`язку з чим помилково зосередилися на виключенні позивача із членів СК «Олімпія Б».
       Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно інформації з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про поновлення в членах СК «Олімпія Б», було скасовано постановою Верховного Суду від 23 січня 2018 року та справу направлено на новий апеляційний розгляд. За наслідками нового апеляційного розгляду постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2016 року, яким було поновлено ОСОБА_1 в членах СК «Олімпія Б», залишено без змін".    
       Згідно ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
        Як встановлено апеляційним судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року у справі 607/663/16-ц ОСОБА_1 поновлено в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б».
Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2018 року апеляційні скарги споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою споживчого кооперативу «Олімпія Б» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2016 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення членства у споживчому кооперативі та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
       В ухвалі Верховного Суду зазначено, що, оскільки Статутом кооперативу не передбачено, які саме додаткові внески (зокрема, членські) повинні сплачуватися, то виключення позивача - ОСОБА_1 з членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» лише з підстави несплати ним членських внесків є незаконним, а також з тим, що підстава виключення позивача за несплату членських внесків, сума яких майже у десять разів менша порівняно з розміром переданого ОСОБА_1 кооперативу паю, тобто видатків здійснених ним на набуття у власність житла, не може вважатися належним забезпеченням справедливого балансу між інтересами суспільства та необхідністю захисту прав окремого заявника, принцип якого закладений Європейським судом з прав судини у відповідних судових рішеннях.
       Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції встановив відсутність відомостей, які б свідчили про належне повідомлення ОСОБА_1 про скликання загальних зборів, що свідчить про порушення СК «Олімпія Б» вимог Закону України «Про кооперацію» та Статуту кооперативу в частині встановленого порядку скликання і проведення загальних зборів, що позбавило можливості ОСОБА_1 бути присутнім на загальних зборах кооперативу, бути обізнаним про розгляд питання щодо його виключення з членів кооперативу та давати цього приводу свої пояснення та зауваження.
Обставини, встановлені зазначеними судовими рішеннями, у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають.
       Дані судові рішення є чинними, набрали законної сили і є обов`язковим до виконання на підставі ст.18 ЦПК України.
       Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. 
       Згідно із частиною першою статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.        
       На виконання вказівок Верховного Суду, досліджуючи та надаючи правову оцінку пункту 9.5 статуту СК «Олімпія Б», яким передбачено, зокрема, що при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу, апеляційний суд дійшов висновку, що рішенням загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за ОСОБА_2 для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 порушено права позивача, оскільки, саме позивач ОСОБА_1 , у розумінні п. 9.5 статуту СК «Олімпія Б», мав право відчужити кооперативу або іншій особі свій пай, а не сам кооператив.
       А тому твердження суду першої інстанції, що ним не встановлено порушення прав ОСОБА_1 як члена кооперативу, оскільки не доведено відчуження за рішенням загальних зборів від 12.04.2012 року саме майна ОСОБА_1 , що припадає на внесений ним пай, є безпідставним, з огляду на положення п. 9.5 статуту СК «Олімпія Б», а також преюдиційні у даній справі, в силу ст.82 ЦПК України, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2011 року у справі №2-1752/11р., яким за ОСОБА_1 визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 , проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року у справі 607/663/16-ц, яким ОСОБА_1 поновлено в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б». Окрім того, відповідно до Додатку №1 до рішення №1/2011 загальних зборів членів СК «Олімпія Б», іменованому як "Розмір внесеного майнового права кожного з членів СК «Олімпія Б» на частину в об`єкті незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 внесено суму 81890 грн викупленої площі 20,71 м.кв. саме квартири АДРЕСА_1, а також 57093 грн викупленої площі 20,59 кв.м. критої автостоянки №3 (т.1 а.с.11,13)
Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
       Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
       Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено право на справедливий суд.
       З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства.
       Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
       У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «правомірні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland) (заява № 12742/87); ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).
       За нормами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
       Відповідно до вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Враховуючи вищенаведені правові норми та обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом визнання незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за ОСОБА_2 для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
А також слід визнати недійсним похідний від цього рішення правочин - договір дарування майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
Та визнати незаконними взаємопов`язані і такі, що прийняті на основі незаконного рішення споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року:
- рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про прийняття ОСОБА_3 в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; 
- рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження ОСОБА_3 у списку членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру; 
А також визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_3 .
       Щодо решти позовних вимог про визнання права власності на майно та витребування його з незаконного володіння, то вони, на думку апеляційного суду, до задоволення не підлягають, з огляду на наступне.
       Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
       Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
       Зазначеними нормами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації.
       Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. 
Згідно із наявними у справі доказами установленим є факт, що позивач не виконав у повному обсязі своїх зобов`язань за договором про дольову участь у будівництві, що сторонами не заперечується.
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
       При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
       Згідно зі статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.
       Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
       Враховуючи, що позивач неповно виконав зобов`язання за договором про дольову участь у будівництві, суд не може захистити порушене право саме у спосіб визнання за позивачем права власності на спірне майно та витребування його з незаконного володіння. А тому у позові в цій частині слід відмовити.
       Доводи представника позивача про фактичне припинення діяльності споживчого кооперативу «Олімпія Б» колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на їх правову необґрунтованість, оскільки із загальнодоступної інформації - даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на час розгляду справи - 18 травня 2020 року споживчий кооператив «Олімпія Б» (місцезнаходження юридичної особи - м.Тернопіль, вул. Олександра Довженка, будинок 22, офіс 101, ідентифікаційний код юридичної особи 37418052) не перебуває у процесі припинення.
Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнути із відповідачів - споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції - 6890 грн ( 2756 грн (т.1 а.с.1,2) + 4134 грн (т.2 а.с.189) у рівних частках - по 2296,67 грн із кожного.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання права власності на майно та витребування його з незаконного володіння задовольнити частково.
Визнати незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за ОСОБА_2 для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
Визнати недійсним договір дарування майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
Визнати незаконними:
рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про прийняття ОСОБА_3 в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; 
рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження ОСОБА_3 у списку членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру; 
Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_3 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
       Стягнути на користь ОСОБА_1 із споживчого кооперативу «Олімпія Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 2296,67 грн судового збору із кожного.
        ОСОБА_1 с.Сороцьке, Теребовлянського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 .
       Споживчий кооператив «Олімпія Б» - м.Тернопіль, вул. Олександра Довженка, будинок 22, офіс 101, ідентифікаційний код юридичної особи 37418052.
        ОСОБА_2 - АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 .
        ОСОБА_3 АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 .        
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 травня 2020 року.

Головуючий         Дикун С.І.
Судді: Парандюк Т.С.
        Щавурська Н.Б.