КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
Єдиний унікальний номер справи: 760/7975/19          Головуючий у суді першої інстанції:  Букіна О.М.
Номер провадження: 22-ц/824/1053/2020                       Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

ПОСТАНОВА 
Іменем України
 
06 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого - Коцюрби О.П.,
Суддів: Лівінського С.В., Сержанюка А.С.,
при секретарі - Перебитюку А.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» до ОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації  про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселення, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд - 2» (далі ПрАТ «Трест «Київміськбуд -2», позивач, товариство) звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , що діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , (далі відповідачі) третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про виселення з наданням іншого житлового приміщення. 
Позов обґрунтований тим, що ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 . Будівля за адресою: АДРЕСА_2 8 побудована у 1953 році та перебуває у незадовільному технічному стані, комунікації будинку застарілі та не можуть експлуатуватися без проведення капітального ремонту або реконструкції. Таким чином, незадовільний стан будівлі не викликає сумнівів, технічний стан конструкцій гуртожитку відноситься до ІІІ категорії технічного стану (непридатний до нормальної експлуатації) та IV категорії технічного стану (аварійний). Отже, приміщення, яке не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, є нежилим і не може використовуватися для проживання людей. В зв`язку з чим, 20 серпня 2018 року прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій. За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всім мешканцям гуртожитку запропоновано переселитися у відремонтовані та підготовлені для проживання кімнати в іншому гуртожитку, що також, належить ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2», за адресою: АДРЕСА_3 16-і. Відповідач ОСОБА_1 проігнорувала пропозицію позивача про переселення в запропонований гуртожиток, відповіді не надала.
Також позивач зазначив, що відповідачі, порушуючи вимоги закону, не вчиняють жодних дій, які б свідчили про їх намір переселитися у добровільному порядку до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , і продовжують незаконно знаходитися у непридатній для проживання аварійній будівлі, чим порушують права власника гуртожитку на мирне володіння майном та перекладають відповідальність за своє життя та здоров`я на посадових осіб ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2».
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року позов ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» задоволено. Виселено ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 , , ОСОБА_3 , з кімнати № 323 гуртожитку по АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_4 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» в задоволенні позову. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про можливість виселення відповідача у порядку статті 132 ЖК Української РСР, оскільки питання про визнання гуртожитку таким, що перебуває у аварійному стані, непридатному для проживання людей, не вирішено у порядку, передбаченому законом. Таке рішення повинно бути прийняте виключно Виконавчим органом Київськї міської державної адміністрації із подальшим затвердженням цього рішення на сесії Київської міської Ради. Позивач не надав належних доказів того, що гуртожиток знаходиться в аварійному стані.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» вказало на те, що Солом`янський районний суд м. Києва повністю з`ясувавши обставини по даній справі, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Інші учасники справи не скористалися наданим їм процесуальним законом правом подати відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в установлений ухвалою суду строк.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2», Солом`янський районний суд м. Києва вважав, що дії позивача, як власника аварійного житла, направлені на створення та забезпечення безпечних умов для проживання мешканців гуртожитку, непридатного для проживання, та його реконструкції, захисту життя та здоров`я людей, запобігання можливого руйнування будівлі, що доведено належними та допустимими доказами, а тому, не є порушенням прав відповідачів, як мешканців гуртожитку, а дії по виселення відповідачів з цією метою, в контексті ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виправданими та відповідають вимогам закону.
Судом встановлено, що ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» є власником гуртожитку по    АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від         18 вересня 1998 року, Серія ЖБ № 23475 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 135378618 від 23 серпня            2018 року.
Згідно Акту огляду приміщення гуртожитку від 11 квітня 2017 року, проведеного відповідно до наказу ПрАТ «Трест» Київміськбуд - 2» від 06 квітня 2017 року, в момент обстеження, будинок мав значні пошкодження: вертикальні та похилі тріщини, руйнування захисного шару бетону і оголення, корозія арматури несучих конструкцій залізобетонних балконних балок.
У приміщеннях загального користування - замокання, грибок, здуття штукатурки, корозія плит і балок перекриття.
Значні пошкодження технічного стану будинку зафіксовані у Висновку Науково-виробничого підприємства «Будконструкція» від 07 вересня 2011 року.
З технічного паспорту на будинок, виготовленому 27 грудня 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , у графі 21 «Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд» зазначено, що процент зносу будинку становить 81 %.
Науково-технічним звітом з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою:         АДРЕСА_1 , від 26 червня 2018 року встановлено, що в обстеженій частині будівлі наявні ділянки та конструкції категорій технічного стану: 3 - непридатні до нормальної експлуатації; 4 - аварійні.
В акті санітарно-епідеміологічного обстеження об`єктів від 30 листопада 2018 року    № 4904-4 вказано, що санітарно-гігієнічний стан приміщень загального користування незадовільний.
Наказом ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» від 01 червня 2018 року № 40, у зв`язку з незадовільним станом будівлі гуртожитку вирішено організувати повідомлення мешканців про виведення будівлі з експлуатації з 17 серпня 2018 року та розробити комплекс заходів, пов`язаних з виведенням будівлі з експлуатації.
ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» видано наказ від 20 серпня 2018 року № 53 щодо виведення з експлуатації будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всіх мешканців гуртожитку, в тому числі відповідачів, листами № 0576 від 06 червня 2018 року, № 0715 від 23 липня 2018 року, № 0889 від 14 вересня 2018 року, № 1128 від 08 листопада 2018 року, № 1198 від 20 листопада 2018 року та № 0031 від 04 січня 2019 року повідомлено про реконструкцію гуртожитку та відключення з 17 серпня 2018 року від зовнішніх мереж електропостачання, газопостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення та виведення з експлуатації.
Цими ж листами відповідачам запропоновано переселитися у кімнату АДРЕСА_3 .
Відповідач ОСОБА_1 проігнорувала пропозицію позивача переселитися в запропонований гуртожиток, відповіді не надала.
Листом від 24 січня 2019 року № 00116 Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація були повідомлені позивачем про визнання жилого будинку     АДРЕСА_1 , таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим). У цьому листі позивач просив адресатів визначитись щодо доцільності додаткового визнання жилого будинку          АДРЕСА_1 таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим).
Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 19 лютого 2019 року      № 056/920-3940 ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» повідомлено, що позивач, як власник будівлі самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Питання правових підстав вселення, користування та виселення з гуртожитків врегульовано ст. 132 ЖК України, а також Законом України від 04 вересня 2008 року            № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».
В ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», вказано, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. 
Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 01 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи управлінні, чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації колишніх державних та комунальних підприємств, у тому числі тих, яким ці гуртожитки були передані до статутних капіталів чи фондів або були відчужені в інший спосіб, крім організацій, створених органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їхніх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, якщо такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання у таких гуртожитках до вирішення їхньої житлової проблеми щодо забезпечення їх житлом.
Системний аналіз наведених положень Закону дає підстави для висновку про те, що на спірні правовідносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2», увійшов до статутного фонду ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» у порядку приватизації, що не заперечується позивачем.
В ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вказано, що забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, які були на правових підставах вселені в гуртожиток і фактично проживають у гуртожитку, без попереднього надання їм (їхнім сім`ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. У тому числі забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, стосовно яких триває спір щодо підстав їх вселення у гуртожиток та/або підстав їх фактичного проживання у гуртожитку, до вирішення спору в досудовому або судовому порядку відповідно до статей 25, 26 цього Закону. Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків відповідно до цього
Закону допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей, на підставі рішення, прийнятого відповідно до частини першої статті 20 цього Закону.
За приписами ст. 20 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» рішення про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання людей приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради на підставі обстеження в установленому чинним законодавством порядку стану гуртожитку (цілісного майнового комплексу чи його відокремленої частини) з наступним затвердженням сесією цієї ради. Усім мешканцям гуртожитку, визнаного аварійним чи непридатним для проживання людей, у порядку, зазначеному частиною першою цієї статті, терміново надається інше, придатне для тимчасового проживання людей житло тим органом місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади, на території якої розміщено такий гуртожиток.
Відповідно до наведених положень Закону переселення чи відселення громадян з гуртожитків допускається лише у випадку визнання гуртожитка таким, що перебуває в аварійному стані або у стані, непридатному для проживання людей. Єдиною належною та допустимою підставою віднесення зазначеного будинку до такого, що перебуває в аварійному стані, може бути рішення виконавчого органу відповідної місцевої ради, прийнятого на підставі обстеження в установленому чинним законодавством порядку стану гуртожитку (цілісного майнового комплексу чи його відокремленої частини), з наступним затвердженням сесією цієї ради.
Позивачем не зазначено та не надано, судами під час розгляду справи не встановлено існування відповідного рішення про визнання гуртожитку на АДРЕСА_1 таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.
Таким чином, направлення позивачем листа у січні 2019 року про визнання жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим), та відповідь на нього Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідно до якої повідомлено, що позивач, як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації, не є допустимим доказом визнання приміщення зазначеного гуртожитку непридатним для проживання чи аварійним, що могло б бути підставою для виселення відповідачів з наданням іншого житлового приміщення з укладенням нового договору найму, видачі ордера на інше житлове приміщення на постійній основі.
При цьому, судом першої інстанції не враховано, що Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради у зазначеній відповіді одночасно роз`яснено позивачу, що він не позбавлений права на звернення до виконавчого органу Київської міської ради з документами, визначеними Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року № 189 (далі Положення), з метою встановлення спірного будинку гуртожитку відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання.
Особливі гарантії забезпечення та реалізації прав мешканців гуртожитків підлягають реалізації з дотриманням Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що є спеціальним під час визначення належного правового регулювання таких відносин. Одночасно, такі спеціальні норми не перебувають у протиріччі із загальними правилами житлового законодавства у разі визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані.
За правилами ч. 5 ст. 132 ЖК Української РСР особи, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.
Згідно Положення, обстеження стану жилих будинків проводиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби. Якщо експлуатація будинків відомчого або громадського житлового фонду здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією, то обстеження цих будинків за клопотанням такого підприємства, установи, організації здійснюється житлово-експлуатаційною організацією, визначеною виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. У разі ж неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту вноситься до виконкому районної, міської, районної у місті Ради пропозиція про визнання жилого будинку таким, що не відповідає зазначеним вимогам і є непридатним для поживання.
В п. 5 Положення зазначено: якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. У разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання. При цьому додаються такі документи: а) акт обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком; б) технічний паспорт жилого будинку з даними про його фізичну зношеність; в) висновок проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення); г) висновок органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам.
Пунктами 6, 7 Положення передбачено, щовиконавчим комітетом відповідної Ради призначається спеціальна комісія у складі визначеного зазначеним Положенням спеціалістів.
При обстеженні громадського або відомчого житлового фонду до складу такої комісії також включається представник органу, який здійснює управління відповідним фондом. Після проведення дій, визначених Положенням, при визнанні жилого приміщення непридатним для проживання комісія вносить місцевій раді пропозицію з проектом відповідного рішення.
Відповідно до п. 8 Положення, виконавчий орган місцевої Ради розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо непридатності жилого будинку для проживання та вносить до виконавчого комітету обласної, міської Ради народних депутатів про використання цього будинку в інших цілях або про знесення будинку. Під час вирішення питання щодо жилого будинку відомчого або громадського жилого фонду пропозиція погоджується з відповідним підприємством.
При розгляді даної справи, Солом`янський районний суд м. Києва не врахував, що незадовільний стан будівлі гуртожитку та неможливість його експлуатації без проведення капітального ремонту або реконструкції не може бути підставою для виселення відповідачів та переселення до кімнати в іншому гуртожитку з підстав, передбачених ст. 132 ЖК Української РСР, так як питання переселення мешканців гуртожитків в інше приміщення у зв`язку капітальним ремонтом будинку врегульовано ст. 101 ЖК Української РСР.
З вимог ст. 101 ЖК Української РСР вбачається, що при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт неможе бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов`язаний надати наймачеві та членам його сім`ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У разі відмови наймача від переселення в інше жиле приміщення, наймодавець може вимагати переселення його в судовому порядку. Жиле приміщення, надаване на час капітального ремонту, має знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією, наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. Видатки наймача по переселенню, викликаному капітальним ремонтом жилого будинку, відшкодовуються наймодавцем. У період проживання наймача у зв`язку з капітальним ремонтом в іншому жилому приміщенні, він вносить квартирну плату лише за приміщення, надане йому на час ремонту. Замість надання жилого приміщення на час проведення капітального ремонту жилого будинку наймачеві та членам його сім`ї за їх згодою та згодою наймодавця може бути надано в постійне користування інше благоустроєне жиле приміщення.
Проте, позивач з такими позовними вимогами до суду не звертався, а звернувся з позовом про виселення відповідачів на підставі ст. 132 ЖК Української РСР, не дотримавшись установленого законом порядку для визнання приміщення непридатним для проживання. 
За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для виселення відповідачів з жилого приміщення на підставі ч. 5          ст. 132 ЖК Української РСР.
Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд, яка викладена у справі                 № 760/7956/19 від 18 грудня 2019 року.
За вимогами п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, і під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року скасуванню з прийняттям у справі постанови про відмову ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» у задоволенні позовних вимог.
Також, підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
 
 п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» до ОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації  про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселення - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 2 881 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                              О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                                           С.В. Лівінський

А.С.  Сержанюк