ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/545/20 
Номер провадження 22-ц/816/1392/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Хвостика С. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2020 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого в м. Суми,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2001 року народження, який продовжує навчання. Відповідач самоусунувся від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, сина не відвідує, не цікавиться його здоров`ям, вихованням, при цьому ухиляється від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Син ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а заробітної плати позивачки не вистачає на оплату навчання, утримання дитини. Син потребує матеріальної допомоги з боку батька також.
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Сумському державному університеті в розмірі 2102 грн щомісяця, до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. 
РішеннямКовпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2102 грн щомісячно, починаючи з 15 січня 2020 року до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, жодних заяв про визнання позову він до суду не подавав. Крім того, у матеріалах справи відсутні допустимі докази навчання сина у ВУЗі та внесення оплати за навчання. Стверджує, що місцевим судом не були встановлені наступні обставини: факт продовження навчання ОСОБА_5 , потреба сина у матеріальній допомозі, її розмір, спроможність відповідача сплачувати аліменти повнолітньому сину.
Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Солошенко Л.Є. у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а подану відповідачем скаргу безпідставною. Звертає увагу на те, що відповідач не надав довідок про дотримані доходи на підтвердження своїх доводів про неспроможність сплачувати аліменти на сина.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що син сторін продовжує навчання за денною формою, на умовах повної оплати навчання, відтак потребує матеріальної допомоги, обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, відповідач може надавати кошти на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. 
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття (а.с.3,4, 17).
ОСОБА_5 навчається на першому курсі Сумського державного університету на факультеті електроніки та інформаційних технологій на платній основі. Термін навчання - з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с.8).
ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 7).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судом першої інстанції враховані правила статей 182, 199 СК України, надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач зазначив, що є пенсіонером за вислугою років, у зв`язку з незадовільним станом свого здоров`я не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Проте належних допустимих доказів на підтвердження витрат на лікування, пов`язаних з наявними у відповідача захворюваннями, а також розміру щомісячного доходу він не надав, як до місцевого суду так і до суду апеляційної інстанції, тобто відповідач не спростував висновку суду першої інстанції про те, що він може надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.
Твердження заявника апеляційної скарги щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи також відхиляється апеляційним судом, як таке що спростовується матеріалами справи.
Зокрема, 16 березня 2020 року ОСОБА_1 особисто були вручені копія позову з додатками та копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 15, 16, 20).
Тобто він знав про розгляд судом справи, проте не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву та докази на спростування доводів позову, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не визнавав позовних вимог спростовуються наявною у матеріалах заявою відповідача, достовірність якої не викликає у суду сумнівів, зворотного відповідач не довів (а.с.22). 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, як підстави для скасування рішення.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору,у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                 О.І. Собина

Судді:                                                                        Т.А. Левченко 

С.Г. Хвостик