ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
 
іменем України

18 березня 2020 року
м. Харків

справа № 636/5350/19
провадження № 22-ц/818/1237/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Огар І.В.,

учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , 
заінтересована особа – Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 грудня 2019 року в складі судді Гуменного З.І.,

у с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року по день його смерті та визнання її спадкоємицею четвертої черги. 

 
Заява мотивована тим, що з 2007 року вона проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , а з листопада 2016 року – у будинку АДРЕСА_2 . Вони вели сумісне господарство та мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Звернувшись в грудні 2019 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини. Зазначає, що встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу необхідно для оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки стосується спору про право на спадщину.

 
В грудні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Висновок суду першої інстанції про наявність у справі спору про право є помилковим та не відповідає обставинам справи. У даній справі відсутній будь – який спір між нею та іншими спадкоємцями, а відмова державного нотаріуса ґрунтується на відсутності відповідних документів, що могли б підтвердити її спільне проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 

Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом, окреме провадження – це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (пункт 5 частини другої статті 293 та пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України). При цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

За правилом частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_3 просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року по день його смерті та вказала, що встановлення даного факту необхідне для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка, з яким вона приживала без реєстрації шлюбу.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду заяви в порядку окремого провадження є передчасним.

У разі, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2019 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

 
Керуючись ст. ст. 293, 315, 318, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 грудня 2019 року – скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року.

Головуючий                                                                                    А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова