ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001455 пров. № 857/13675/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів  Пліша М.А., Шинкар Т.І.
за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
представника позивача: не з`явився 
представника відповідача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.001455 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження,-
суддя в 1-й інстанції – Сакалош В.М.,
час ухвалення рішення – 13 год. 19 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 12.11.2019,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Фізична особа-підприємець   ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (далі – відповідач),  у якому просила: визнати протиправним та скасувати Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 02.10.2018 №604 «Про демонтаж самочинно встановленого тимчасового павільйону зі збірно-розбірних конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність, основний вид діяльності якої є код КВЕД 56.30 - обслуговування напоями. Для реалізації своєї діяльності нею облаштоване відповідне місце. Проте, протиправно, на думку ФОП ОСОБА_1 , розпорядженням відповідача було рекомендовано їй демонтувати самочинно встановлений павільйон зі збірно-розбірних конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що таке розпорядження підлягає скасуванню оскільки перешкоджає її підприємницькій діяльності, яка є для ФОП ОСОБА_1 єдиним доходом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та  необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню. 
У поданій апеляційній скарзі посилається на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду, справи у зв`язку з оголошенням карантину на території України, оскільки адвокатом не долучено документів щодо підтвердження здійснення правової допомоги в інтересах позивача на стадії апеляційного розгляду.  

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. 
Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 включена до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, номер запису №24150170000004376. Види діяльності: Код КВЕД 56.30 Обслуговування напоями (основний) та Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
01.12.2016 Львівською міською радою винесено ухвалу №1314 «Про відмову ФОП ОСОБА_1 у продовженні терміну оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Згідно вказаної ухвали позивачу відмовлено у продовженні на 5 років терміну оренди земельної ділянки площею 0,0070 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права капітального будівництва та оформлення документів, що посвідчують право власності на будівлю для обслуговування тимчасового павільйону зі збірно-розбірних конструкцій.
Листом від 25.09.2018 вих-4369 відповідач повідомив позивача, що згідно вищевказаної ухвали, тимчасовий павільйон зі збірно-розбірних конструкцій вважається самовільно встановленим і підлягає демонтажу та було встановлено термін до 02.10.2018 для добровільного демонтажу.
02.10.2018 уповноваженими особами було проведено обстеження тимчасового павільйону на предмет виконання ФОП ОСОБА_1 рекомендацій викладених у листі, про що складено акт, згідно з яким встановлено, що павільйон не демонтовано.
Розпорядженням від 03.10.2018 Залізничної РА ЛМР №604 «Про демонтаж самочинно встановленого тимчасового павільйону із збірно-розбірних конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 було рекомендовано ФОП ОСОБА_1 демонтувати павільйон.
Не погодившись із вказаним розпорядженням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції Українив становлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Положеннями частини 1 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
Частиною 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлення правил з питань благоустрою території населеного пункту віднесено до компетенції сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до ст.30 цього ж Закону, організація благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Приписами частини 2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (далі - Порядок №244).
Згідно пунктів 2.1, 2.17, 2.18, 2.20, 2.30, 2.31 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасових споруд здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плана, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень. Продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.
У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.
Аналогічні норми містить Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, затверджене ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4526.
Відповідно до п.2.1 Положення №4526 розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.
Відповідно до п.3.14 Положення №4526 термін дії паспорта прив`язки тимчасових споруд встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.
Згідно п.1.3 Положення №4526 самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки тимчасової споруди.
Пунктом 7.1.2 Положення №4526 передбачено, що самовільно встановлені тимчасові споруди підлягають демонтажу.
Відповідно до пунктів 7.4, 7.5, 7.8. Положення №4526 при виявлені самовільно встановленої тимчасової споруди складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована тимчасова споруда приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін. Акт обстеження підписують представники районної адміністрації, комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та власник тимчасової споруди. У разі, якщо власник відмовляється від підписання або від участі в обстеженні копія акта скеровується йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі невиконання власником тимчасової споруди вимог п.7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил.

З аналізу вказаних норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено питання організації благоустрою населеного пункту, контролю за ним, а також вирішення питань щодо розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що відповідає суспільному інтересу, який полягає у створенні й підтриманні умов, сприятливих для життєдіяльності мешканців відповідного населеного пункту.
Підставою для винесення відповідачем оскаржуваного рішення є те, що торговий павільйон належний позивачу експлуатується без відповідних правовстановлюючих і дозвільних документів. Зазначеними вище нормативними актами чітко визначено, що таке тимчасова споруда порядок її розміщення на території відповідного населеного пункту. За своєю структурою торговий павільйон у АДРЕСА_2 .Львові на вул. Кульпарківська - вул.І.Виговського, що належить позивачу відноситься до тимчасової споруди, а відтак на нього поширюються відповідні положення щодо їх розміщення та функціонування визначеними Порядком та Положенням.
Отже, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки. Позивачем паспорт прив`язки на тимчасову споруду, що розташована у АДРЕСА_1 не оформлявся. При цьому, термін дії договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування тимчасового павільйону на АДРЕСА_1 , закінчився 01.12.2016 (а.с.37).

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутність у апелянта паспорту прив`язки та припинення права оренди земельної ділянки на вул. Кульпарківська - вул.І.Виговського в м. Львові, інших дозвільних документів функціонування тимчасової торгівельної споруди згідно Порядку та Положення є неможливим, вона вважається самовільною забудовою та підлягає демонтажу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно винесено розпорядження про демонтаж самочинно встановленого тимчасового павільйону зі збірно-розбірних конструкцій за адресою: АДРЕСА_2 .Львів АДРЕСА_3 вул.Кульпарківська - вул.І.Виговського.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючисьч.4 ст.229, ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд – 

                                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.001455 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
У зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.