ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 р.	Справа № 520/13979/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Шляхова О.М., м. Харків) від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19
за позовом ОСОБА_1 
до Заступника начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленко І.М.
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив: встановити, що розмір пенсії 1291,97 грн., нарахований Лозівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області з 27.12.2009, при виконанні судового рішення не відповідає документам пенсійної справи і підлягає нарахуванню в розмірі 1310,10 грн.; при перерахунку пенсії з 01.09.2010 необхідно перераховувати російські рублі в гривні з 01.11.1992 р.; загальний розмір пенсійних нарахувань за період з 27.12.2009 до 01.09.2016 необхідно обчислити в матеріалах пенсійної справи з помісячною розбивкою згідно додатку № 10 до експертизи № 9738 в загальній сумі 291792,00 грн.; коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1990 до 01.01.1995 нараховувати на підставі сум заробітної плати, які вказані в додатку до експертизи № 8 , зокрема коефіцієнт за грудень 1993 нараховувати на підставі суми заробітної плати 40953,15 грн. в розмірі 5,6; за період 2015 року нараховувати розмір пенсії 4100,05 грн., з якого сплатити податок на прибуток в повному розмірі від суми пенсії 67,04 грн. та військовий збір 6,76 грн.; всі вказані обчислення пенсійних виплат здійснити на підставі ст. 27 Закону згідно наявного страхового стажу та заробітної плати, який вказаний в додатку до експертизи № 1-9 та вказано в матеріалах пенсійної справи; постановити окрему ухвалу про підробку заступником начальника управління Гавриленко І.М. відомостей пенсійної справи, в яких не обчислена сума 10646,41 грн., яка може бути виплачена тільки як сума недорахованої пенсії, нарахованої згідно відомостей, вказаних в матеріалах пенсійної справи.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19 позовну заяву повернуто позивачу.
Позивач не погодився з ухвалою  суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та зобов`язати суд першої інстанції згідно постанови Верховного Суду від 20.11.2019 р., яка підлягає обов`язковому виконанню розглядати справу № 629/2745/18 в межах провадження 520/13979/19 для прийняття кінцевого рішення по справі № 629/2745/18, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою суду від 24.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти календарних днів з моменту отримання цієї ухвали. Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 03.01.2020 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
У встановлений судом строк недоліки позовної заяви були частково усунуті, а саме сплачено судовий збір у розмірі 3073,60 грн., що підтверджується квитанцією у справі, та надано уточнюючий позов.
Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не повному обсязі виконані приписи ухвали суду від 24.12.2019 р., а саме вдруге не зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України). Також, позивачем не зазначено яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтереси, та з яких підстав.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява вважається поданою без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України має бути повернута позивачеві.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р. по справі № 629/4236/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
визнано неправомірними дії Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області при нарахуванні пенсійних виплат ОСОБА_1 ;
зобов`язано Лозівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Харківської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з врахуванням курсу рубля з 01.11.1992 року;
стягнуто з Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 недораховану та невиплачену пенсію за період з 27.12.2009 року по 31.08.2016 рік в розмірі 10646,41 грн.
стягнуто з Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 вартість проведеної судово-економічної експертизи в сумі 8701,56 грн.
стягнуто з Державного бюджету України в особі Лозівського управління Державної казначейської служби Харківської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1291,08 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Також судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звертався з позовом (з урахуванням уточнень) до заступника начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленка І.М., в якому просив встановити факт підробки документів посадовою особою заступником начальника управління Гавриленка І.М. , постановити окрему ухвалу про виготовлення і надання посадовою особою пенсійних документів, в яких надано завідомо неправдиві відомості, що підпадає під дію ст.366 КК України, зобов`язати Пенсійний фонд нарахувати пенсію відповідно до законодавства, зобов`язати заступника начальника управління відшкодувати йому моральну шкоду у сумі 100 000 грн. та судові витрати, при перерахунку пенсії згідно судового рішення враховувати офіційний індекс інфляції, згідно інформації державної служби статистики.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2019 р. у справі № 629/2745/18 у задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до заступника начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області Гавриленка І.М. про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного суду від 14.05.2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2019 р. у справі № 629/2745/18 скасовано, провадження у справі закрито.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 14.05.2019 р. залишено без змін.
В цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що КАС України встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
При цьому в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом, ні в порядку адміністративного, так і іншого виду судочинства.
Тобто, у цьому випадку, якщо  ОСОБА_1 вважає  протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинених на виконання  постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р., яка була ухвалена в адміністративній справі № 629/4236/15, або порушення його прав, свобод чи інтересів, то він повинен був звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти позов в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 629/4236/15, зміст рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р. по справі № 629/4236/15-а, яке набрало законної сили та зміст заяви, яка подана ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду в рамках справи № 520/11979/19, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що фактичною підставою для звернення позивача до суду першої інстанції слугувала та обставина, що ОСОБА_1 вважає, що відповідачем неправильно виконується судове рішення, яке набрало законної сили, а саме рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р. по справі № 629/4236/15-а, оскільки цим судовим рішенням, зокрема, визнано неправомірними дії Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області при нарахуванні пенсійних виплат ОСОБА_1 ; зобов`язано Лозівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Харківської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з врахуванням курсу рубля з 01.11.1992 року; стягнуто з Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 недораховану та невиплачену пенсію за період з 27.12.2009 року по 31.08.2016 рік в розмірі 10646,41 грн.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою в порядку ст. 383 КАС України, позивач просив: встановити, що розмір пенсії 1291,97 грн., нарахований Лозівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області з 27.12.2009, при виконанні судового рішення не відповідає документам пенсійної справи і підлягає нарахуванню в розмірі 1310,10 грн.; при перерахунку пенсії з 01.09.2010 необхідно перераховувати російські рублі в гривні з 01.11.1992 р.; загальний розмір пенсійних нарахувань за період з 27.12.2009 до 01.09.2016 необхідно обчислити в матеріалах пенсійної справи з помісячною розбивкою згідно додатку № 10 до експертизи № 9738 в загальній сумі 291792,00 грн.; коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1990 до 01.01.1995 нараховувати на підставі сум заробітної плати, які вказані в додатку до експертизи № 8 , зокрема коефіцієнт за грудень 1993 нараховувати на підставі суми заробітної плати 40953,15 грн. в розмірі 5,6; за період 2015 року нараховувати розмір пенсії 4100,05 грн., з якого сплатити податок на прибуток в повному розмірі від суми пенсії 67,04 грн. та військовий збір 6,76 грн.; всі вказані обчислення пенсійних виплат здійснити на підставі ст. 27 Закону згідно наявного страхового стажу та заробітної плати, який вказаний в додатку до експертизи № 1-9 та вказано в матеріалах пенсійної справи; постановити окрему ухвалу про підробку заступником начальника управління Гавриленко І.М. відомостей пенсійної справи, в яких не обчислена сума 10646,41 грн., яка може бути виплачена тільки як сума недорахованої пенсії, нарахованої згідно відомостей, вказаних в матеріалах пенсійної справи.
Наведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що фактично позивач звернувся до суду за захистом своїх прав при  виконанні відповідачем судового рішення у  справі № 629/4236/15-а.
В свою чергу, усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-391 розділу ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.
Спірні відносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивача, неналежним чином виконується постанова Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р. у справі № 629/4236/15-а, яка набрала законної сили.
Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. 
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).
Колегія суддів, проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_1 , дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 р. у справі № 629/4236/15-а. В свою чергу, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання постанови суду від 19.07.2017 р.
Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), що і було зроблено ОСОБА_1 .
В свою чергу, судом першої інстанції помилково розцінено подану заяву як адміністративний позов та застосовано до цієї заяви приписи ст. 160 (в частині вимоги про необхідність сплати судового збору за подання адміністративного позову та в частині необхідності подання власного письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав) та ст. 169 КАС України (в частині залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви).
Враховуючи те, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються (шляхом подання адміністративного позову) та судом першої інстанції не було враховано цієї обставини, вимоги апелянта щодо скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19 підлягають задоволенню.
Що стосується вимоги апелянта зобов`язати суд першої інстанції згідно постанови Верховного Суду від 20.11.2019 р., яка підлягає обов`язковому виконанню розглядати справу № 629/2745/18 в межах провадження 520/13979/19 для прийняття кінцевого рішення по справі № 629/2745/18, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до приписів ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи те, що ухвала про повернення позовної заяви є судовим рішенням, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, то за наслідками розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, суд апеляційної інстанції вправі лише скасувати її, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, а тому вказана вище вимога апелянта не підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19 прийнята з порушенням норм матеріального права, вона підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19 - задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 520/13979/19 - скасувати.
Справу № 520/13979/19 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  01.06.2020 року