ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року	Львів	Справа № 342/836/19 пров. № А/857/3640/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                         Большакової О.О.,
суддів                                                             Старунського Д.М., Мікули О.І., 
з участю секретаря судового засідання           Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року (суддя першої інстанції Ничик Г.І., м. Городенка, повний текст складено 13.02.2020),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви від 02.08.2019) про визнання протиправною та скасування постанови №  57/1009/m.6/2019 від 04.07.2019 по справі про адміністративне правопорушення, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Бицкало В.В., якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову №  /1009/m.6/2019 по справі про адміністративне правопорушення від 04.07.2019, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Бицкало В.В., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Із таким судовим рішенням не погодилася Державна архітектурно-будівельна інспекція України та подала апеляційну скаргу. Вважає його необгрунтованим, безпідставним, прийнятим із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи незгоду, апелянт вказав, що на підставі звернення гр. ОСОБА_2 від 28.05.2019 було видано направлення на проведення перевірки. Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Бицкало В.В. у період з 19.06.2019 по 21.06.2019, відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком № 553 на підставі наказу № 256-П/1009/1.5/2019, проведено позаплановий захід дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки встановлено, що здійснюється реконструкція квартири АДРЕСА_2 без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI), а саме: пробито отвір у стіні, яка роз`єднює дві квартири та встановлено дерев`яні двері, влаштовано дерев`яну перегородку у спільній веранді. За результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було складено акт від 21.06.2019; протокол про адміністративне правопорушення від 21.06.2019 та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.06.2019, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути виявлені порушення згідно чинного законодавства в термін до 21.8.2019 оформивши дозвільні документи або привести до попереднього стану. Зазначені документи відповідно до п. 21 Порядку № 553 були надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Оскільки було виявлене порушення, головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Бицкало В.В. 04.07.2019 постановою від 04.07.2019 № 57/1009/m.6/2019 по справі про адміністративне правопорушення притягнув позивача до відповідальності у виді штрафу, передбаченого частиною п`ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу у якому заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 19.06.2019 по 21.06.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Бицкало В.В. на підставі наказу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області № 256-П/1009/1.5/2019 від 19.06.2019 проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 », за результатами якої складено Акт №256/1009/m.8/2019 від 21.06.2019 та протокол про адміністративне правопорушення. 
Також, Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області винесено Припис від 21.06.2019 про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким сформовано вимогу усунути виявлені порушення згідно чинного законодавства в термін до 21.08.2019, оформивши дозвільні документи або привести до попереднього стану.
Постановою № 57/1009/m.6/2019 від 04 липня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, складеною головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області Бицкало В.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог з урахуванням наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» №208/94-ВР від 14.10.1994, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995.
Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Пунктами 16, 17 зазначеного Порядку № 553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.
Частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, -тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В свою чергу, відповідно до  п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Вимогами статті 272-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Згідно вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про часі місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.
Отже, зазначеними нормами встановлено порядок повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, де у рішенні від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» зазначається, що справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того відповідно до принципу рекомендацій № R (91) 1 Комітету - Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, окрім сформульованих у резолюції (77) 31 принципів справедливо адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватись такими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів зібраних у справі проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Отже, особі, яка притягається до відповідальності має бути обов`язково повідомлено про підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про день і місце такого розгляду, роз`яснено відповідні права та обов`язки.
Відповідно до матеріалів справи у протоколі про адміністративне правопорушення підпис позивача відсутній. При цьому пояснень позивач також не надавав. 
Відтак, відповідач повинен був повідомити позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення поштовим відправленням з повідомленням про вручення.
Судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено за відсутності позивача.
При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Так, відповідач не надав суду доказів надіслання позивачу протоколу про адміністративне правопорушення із зазначенням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 96 КУпАП України. 
Посилання апелянта на те, що у постанові про адміністративне правопорушення зазначено про її надсилання поштою 04.07.25019 відправленням № 7601862474235 апеляційний суд не може визнати як належний доказ, оскільки суду не надано повідомлення про вручення такого відправлення.
При цьому, до суду також не подано описів вкладення до цінного листа відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.
Відтак, доказів належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи суду не надано.
Отже, оскільки ОСОБА_1 не був завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, відтак, його позбавлено прав, передбачених Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу, тобто порушено його право на захист.
Неповідомлення відповідачем позивача у даній справі у встановленому порядку про розгляд справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/19 та від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16.
Крім того, Розділ V Акта, складеного за результатами перевірки, містить відмітку, що процес проведення заходу фіксувався посадовою особою органу державного нагляду (контролю) засобами фототехніки. Однак, до наданої суду та позивачу копії Акту такі фото-фіксування не додані.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Також, апеляційний суд зазначає, що підстав для залишення позовної заяви без розгляду немає, оскільки відсутні передбачені ст. 240 КАС України обставини.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	Д. М. Старунський 	
 	 	О. І. Мікула