УХВАЛА

07 травня 2020 року 
Київ
справа №815/7087/16
адміністративне провадження №К/9901/17862/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенко М.М., 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про розгляд на російській мові заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №815/7087/16 
за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Білгород-Дністровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017,
у с т а н о в и в :
1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.
2. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.12.2016 відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог, а в іншій частині повернув позовну заяву позивачу.
3. Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.03.2017 відмовив у задоволенні заяви про відвід суддів Турецької І.О. та Стас Л.В.
4. Не погоджуючись з указаними рішеннями судів ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог і повернення позову в іншій частині, та на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів.
5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05.05.2017 відмовив у відкритті касаційного провадження. 
6. У травні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України заяву про ухвалення додаткового судового рішення. 
7. Крім того, ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглянути на російській мові подану нею заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № К/800/14307/17 за її касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017.
8. Обґрунтовуючи заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона не володіє українською мовою, не розуміє її, через, що у неї виникають труднощі у зверненні до суду за захистом порушених прав.
9. 15.12.2017 припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.
10. На виконання п.п.4 п.1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017, заяву ОСОБА_1 разом з матеріалами адміністративної справи передано на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.
11. Верховний Суд розглянув заяву про розгляд на російській мові заяви про ухвалення додаткового рішення та дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
12. Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.
13. Конституційним Судом України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
14. Засади державної мовної політики в Україні визначені Законом України від 03.07.2012 № 5029-VI «Про засади державної мовної політики» (далі - Закон № 5029-VI).
15. Відповідно до положень статті 14 означеного Закону судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).
16. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.
17. Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.
18. Тобто, обов`язковою умовою для здійснення судочинства в Україні регіональною мовою (мовами) є її поширення як такої на відповідній території України згідно з рішенням місцевої ради.
19. Такі висновки були зроблені Конституційним Судом України у рішенні від 22.04.2008 N 8-рп/2008.
20. Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.
21. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.
22. Відповідно до Кодексів адміністративне та цивільне судочинство здійснюється державною мовою, цією мовою також складаються судові документи (частини перша, третя статті 15 КАС України та частини перша, третя статті 7 ЦПК України). Це жодним чином не обмежує права громадян, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, оскільки частина третя статті 10 Конституції України гарантує їм право користуватися у судовому процесі російською, іншими мовами національних меншин України. Крім того, Конституція України не допускає надання переваг громадянам за мовною ознакою. Гарантування в адміністративному та цивільному судочинстві використання російської та інших мов національних меншин України цілком узгоджується з Європейською хартією регіональних мов або мов меншин, ратифікованою Законом України від 15.05.2003 N 802-IV.
23. За загальним правилом, яке міститься в частині третій статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
24. Відповідно до статті 14 Закону України від 25.04.2019 № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.
25. Положеннями статті 15 КАС України та статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
26. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
27. Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу.
28. Учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Це право може бути реалізоване ними шляхом подання заяв, надання пояснень, виступу в суді і заявлення клопотань рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Однак, при цьому такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача.
29. Подібний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 01.07.2019 у справі №243/10706/18.
30. У разі, якщо особа не володіє українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України 02.06.2011 № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
31. Крім того, слід зазначити, що розгляд цієї справи розглядається у письмовому провадженні без виклику осіб.
32. З огляду на викладене, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розгляд російською мовою заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 815/7087/16 не має, а тому в її задоволенні слід відмовити.
33. Керуючись статтями 252, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
у х в а л и в:
1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд на російській мові заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №815/7087/16 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Білгород-Дністровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                              О.О. Шишов

Судді                                                                                                          І.В. Дашутін

                                                                                                                   М.М. Яковенко