ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11948/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 (головуючий суддя Прудник С.В.)
в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до відповідача Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, звернулось із адміністративним позовом до ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 05.11.2019 року № 59136372, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Позов обґрунтовано тим, що не враховуючи отриману інформацію про добровільне виконання рішення суду, державним виконавцем 05.11.2019 року винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення. При винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем порушені норми п. 1 ст. 75 Закону, яка передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На думку державного виконавця, Головним управлінням рішення суду виконане частково, але при цьому, Законом не передбачено накладення штрафу за часткове невиконання рішення, як це зазначено в обґрунтуванні постанови про накладення штрафу. Відтак, накладення штрафу на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за невиконання рішення суду без поважних причин є неправомірним, оскільки суперечить нормам чинного законодавства України та дійсним обставинам справи. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 в задоволенні позову відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач мав провести розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, направити відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія, після перевірки обґрунтованості розрахованої суми, прийняла б одне з рішень. Суд зазначив, що тільки після розгляду поданих боржником (територіальним пенсійним органом) зазначених документів відповідна комісія Пенсійного фонду України може прийняти рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на значний проміжок часу, який минув після ухвалення на користь ОСОБА_1 судового рішення у справі №160/287/19, та пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання цього рішення, таке й досі залишається невиконаним.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано особливості накладення штрафу за невиконання рішення. 18.11.2019 року позивачем отримано постанову про накладення штрафу від 05.11.2019 року № 59136372, винесену державним виконавцем Осельською Т.П.  у виконавчому провадженні №59136372. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах визначених  постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. На виконання цього рішення суду 02.05.2019 року Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області проведено перерахунок, тобто до відкриття виконавчого провадження проведено перерахунок і виплату частину пенсії ОСОБА_1 . Вважає, що оскільки судове рішення було виконане частково в добровільному порядку, то державний виконавець не мав правових підстав для накладення штрафу за невиконання рішення боржником без поважних причин. Посилається на висновки Верховного Суду України (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), згідно яких зазначено, що невиконання судового рішення в частин7і виплатим грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку  жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.  
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Позивачем до суду апеляційної інстанції направлено клопотання про долучення доказів виконання судового рішення від 31.03.2020 року (надані розрахунки виплати доплат пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду).
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року (суддя Бондар М.В., справа №160/287/19) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії з 90% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2018 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до  статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах визначених  постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. 
Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.
16.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа №160/287/19, який видано Дніпропетровським окружним адміністративним судом 19.04.2019 року.
17.05.2019 року відкрито виконавче провадження № 59136372 з примусового виконання виконавчого листа №160/287/19.
05.11.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. винесено постанову про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 5100 грн. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, норми Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Матеріалами справи підтверджується, що Листом від 28.05.2019 за №11371/08-01/26 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області (на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півня С.В.) повідомило про те, що питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року "Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". 
У вказаному листі зазначено, що пунктом 2 Постанови КМУ №649 установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до   Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою. На виконання рішення суду 02.05.2019 Головним управління проведено Перерахунок, тобто до відкриття виконавчого провадження, а саме ОСОБА_1 проведений перерахунок та виплата пенсії. Доплата за період з 04.04.2019 (дата набрання чинності рішення) по 31.05.2019 у   розмірі    3885,97    грн.     ОСОБА_1    буде    виплачена    у    червні 2019 року. Доплата за період з 01.01.2018 по 01.05.2019 у розмірі 22 702,28 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому згідно постанови КМУ від 22.08.2018 № 649. З 01.06.2019 пенсію ОСОБА_1 буде отримувати з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у розмірі 10 317,29 грн.
Натомість, 05.11.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. винесено постанову про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 5100 грн. 
В силу матеріалів справи підставою для винесення постанови про накладення штрафу слугувало те, що Головним управлінням ПФУ у Дніпропетровській області у повному обсязі рішення суду фактично не виконано, причини поважності невиконання рішення суду не виявлені, при цьому боржником (Головним управлінням ПФУ у Дніпропетровській області) ігноруються факти, що встановлені судовим рішенням. 
Державний виконавець здійснив системний аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" та дійшов висновку, що заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності - у зв`язку з чим 05.11.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. винесено постанову про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 5100 грн. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає постанову про накладення штрафу безпідставною та протиправною.
При цьому, Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області вважає постанову про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 5100 грн., такою, що прийнята у відповідності до норм законодавства. 
Даючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"  № 1404-VIII від 02.06.2016 року встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим   Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
Розглядаючи спір, що стосується виконання судового рішення, слід зазначити, що в разі не виконання рішення суду, яке набуло законної сили,  підривається авторитет судової гілки влади і в цілому авторитет демократичної держави. Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду. Оскільки довіра людини до суду формується не тільки через прийняття судом справедливого рішення, а й зокрема через виконання цього рішення. Натомість невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. 
Водночас суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду.
Згідно зі   статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження"    підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених   законом   випадках на підставі судових рішень.
Слід взяти до уваги, що частини 1 та 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження"  вказують на те, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6   статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Отже, норми частини 1 та 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження"  дають підстави державному виконавцю виносить постанову про накладення на боржника штрафу (з урахуванням поважності причин невиконання боржником рішення).
Зокрема, частиною 1   статті 75 Закону України "Про виконавче провадження"   встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
При цьому, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).
Аналізуючи наведені положення законодавства слід взяти до уваги, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Водночас, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами   Закону України "Про виконавче провадження". 
Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Натомість, матеріали справи не містять підтверджень, що на час прийняття рішення про накладення штрафу державним виконавцем були встановлені факти невиконання боржником судового рішення з поважних причин.
Слід зазначити, що у листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.05.2019 за №11371/08-01/26, вказано, що:
- доплата за період з 04.04.2019 (дата набрання чинності рішення) по 31.05.2019 у   розмірі    3885,97    грн.     ОСОБА_1    буде    виплачена    у    червні 2019 року. 
- доплата за період з 01.01.2018 по 01.05.2019 у розмірі 22 702,28 грн. ОСОБА_1 буде виплачена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649  (далі - Порядок №649) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією   постановою.
Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: 
- документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; 
- копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
- розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. 
Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія). 
Комісія приймає одне з таких рішень: 
- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; 
- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. 
У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у 5-тиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. 
У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання. 
Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Тобто, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649.
Разом з тим, слід взяти до уваги, що позивач (як суб`єкт владних повноважень) мав провести розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, направити відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія, після перевірки обґрунтованості розрахованої суми, прийняла б одне з рішень.
Тільки після розгляду поданих боржником (територіальним пенсійним органом) зазначених документів відповідна комісія Пенсійного фонду України може прийняти рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.
Однак, матеріалами справи підтверджується, що позивач (як суб`єкт владних повноважень) після ухвалення на користь ОСОБА_1 судового рішення у справі №160/287/19 (будучи боржником у виконавчому провадженні у зазначеній справі) незважаючи на значний проміжок часу, який минув з часу набрання законної сили рішенням  та не зважаючи на пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання, виданого на виконання цього рішення - не вчинив дії щодо виконання в повному обсязі зазначеного рішення суду, отже діяв не у відповідності до норм законодавства та не підтвердив факт поважності невиконання рішення суду.
Таким чином, державний виконавець мав правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 5100 грн. 
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а.
Посилання позивача на відсутність підстав для накладення штрафу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Відповідно до частини 1   статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Варто також зауважити, що у справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа "Сук проти України").
Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого   статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Таким чином, аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що держаному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні рішення суду, надано право накладати відповідні штрафи на боржника за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду, у порядку та розмірі визначеному   Законом України "Про виконавче провадження" (№1404).
За таких умов, дії відповідача щодо накладення на позивача відповідної суми штрафу узгоджуються із приписами норм   Закону України "Про виконавче провадження", при цьому матеріали справи не містять будь-яких порушень відповідачем порядку прийняття постанови про накладення штрафу.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи, судові витрати не підлягають розподілу. 
Керуючись ст.    241-245,  250,  315,  316,  321,  322  КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Строки касаційного оскарження, з урахуванням п. 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, продовжуються на строк дії карантину.
В повному обсязі постанова виготовлена 17.04.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова