Окрема думка
судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
справа № 800/578/17(провадження № 11-747 заі 19)
 
26 лютого 2020 року
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року і постановою від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишила без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
 
1.           Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним і скасування рішення від 01 листопада 2017 року № 236дп-17 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 » у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
 
2.           Однак, у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, в якій просив скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким його позов задовольнити.
 
3.           Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року відмовлено.
 
4.           У липні 2019 року ОСОБА_1 через Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року.
 
5.           Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
 
6.           Підстави та порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами передбачені главою 3 розділу III КАС України.
 
7.           За результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі (пункт 1 частини четвертої статті 368 КАС України).
 
8.           Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
 
9.           Частиною другою цієї ж статті встановлено, що судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.
 
10.        Такий порядок апеляційного оскарження судових рішень суду першої інстанції визначений главою 1 Розділу III КАС України.
 
11.        Таким чином, право на апеляційне оскарження судових рішень за результатами розгляду заяв про перегляд за нововиявленими обставинами визначено статтями 293 та 294 КАС України.
 
12.        Частиною першою статті 294 КАС України визначений виключний перелік ухвал суду першої інстанції, якіможуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
 
13.        Відповідно до положень зазначеної статті (в редакції чинній на момент звернення із апеляційною скаргою) в апеляційному порядку, окремо від рішення суду, може бути оскаржено ухвалу суду першої інстанції лише щодо відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
 
14.        Отже, на момент звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, така ухвала апеляційному оскарженню не підлягала, оскільки КАС України (в редакції чинній на момент звернення із апеляційною скаргою) не передбачав права на таке оскарження, а відтак відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначення справи до розгляду та розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи по суті взагалі не міг здійснюватися.
 
15.        Оскільки на момент звернення до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою оскаржувана ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не підлягала апеляційному оскарженню належним процесуальним рішенням Великої Палати Верховного Суду було б постановлення ухвали про закриття безпідставного апеляційного провадження.
 
На моє переконання, апеляційний перегляд Верховним Судом судових рішень, які набрали законної сили і апеляційному оскарженню не підлягають, не відповідає завданню Верховного Суду і може йти всупереч з принципом правової визначеності, а також стимулює недобросовісних учасників справ на подання апеляційних чи касаційних скарг на рішення судів, які такому оскарженню не підлягають.

Суддя                                                                                                           В. В. Пророк

Окрема думка складена 13 березня 2020 року