ПОСТАНОВА
Іменем України

08 квітня 2020 року 
Київ
справа №242/1568/17
адміністративне провадження №К/9901/17459/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 242/1568/17
за позовом ОСОБА_1 
до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року (головуючий суддя Пирогова Л.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Компанієць І.Д., суддів: Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.)
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив: - визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 17.03.2017 № 1414 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; - зобов`язати повторно розглянути заяву від 10.03.2017 № 503 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до загального та пільгового страхового стажу періоди його роботи з 01.02.2007 по 16.06.2010 в ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 по 18.06.2014 в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про те, що набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки має необхідний стаж роботи на підземних роботах. Пільговий стаж роботи за спірний період підтверджений належними первинними документами, які подавались до пенсійного органу, проте безпідставно не враховані при обчисленні пільгового стажу.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Селидівський міський суд Донецької області постановою від 25 травня 2017 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області щодо не включення до загального та пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи: з 01.02.2007 по 16.06.2010 у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 по 18.06.2014 у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля». Зобов`язав Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву № 503 від 10.03.2017 ОСОБА_1 та зарахувати до загального та пільгового стажу період його роботи з 01.02.2007 по 16.06.2010 у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка, з 29.11.2010 по 18.06.2014 у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».
4. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 04 липня 2017 року змінив постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року, доповнивши абзацом наступного змісту: «Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області №1414 від 17.03.2017 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії». В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року залишив без змін.
5. Суди виходили з того, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу учнем прохідника підземним, прохідником підземним з повним робочим днем під землею, які підтверджують, що професія та посада, на якій працював позивач відповідає Списку № 1. Відповідач неправомірно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача періоди його роботи з 01.02.2007 по 16.06.2010 в ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 по 18.06.2014 в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля». Належним способом захисту порушених права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання призначення пільгової пенсії. Крім цього, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, зазначив, що самі по собі дії пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії при наявності рішення про таку відмову не тягнуть за собою правових наслідків для позивача. Оскільки саме рішення № 1414 від 17.03.2017 породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, тому суд апеляційної інстанції скасував оскаржуване рішення відповідача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. 25.07.2017 Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.
7. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що трудовою книжкою позивача підтверджується тільки загальний стаж, а не пільговий, зарахувати спірні періоди праці позивача не має можливості, оскільки підземний стаж не підтверджено належними документами. Надані документи є недійсними, оскільки видані підприємствами, які не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території. За певний період спірного періоду не сплачені страхові внески підприємством.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 01 серпня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.
9. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
10. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
11. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
12. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.
13. Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 08.04.2020.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач ОСОБА_1 з 01.02.2007 прийнятий до ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на роботу учнем прохідника з повним робочим днем на підземних роботах та 17.07.2007 переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 16.06.2010 звільнений за власним бажанням; 29.11.2010 прийнятий до ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» тимчасово на 1 місяць прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 29.12.2010 зарахований до штату управління прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 18.06.2014 звільнений за власним бажанням; 09.07.2014 прийнятий до ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 2.
15. Довідкою про заробітну плату № 218 від 20.04.2017 підтверджується, що за періоди роботи на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_1 щомісяця нараховувалась заробітна плата, на всі виплати нараховані страхові внески.
16. 10 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Селидове з заявою №503 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
17. Рішенням УПФУ в м. Селидове № 1414 від 17 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах.
18. Відповідачем до пільгового стажу позивача не були зараховані періоди роботи з 01.02.2007 по 16.06.2010 у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 по 18.06.2014 у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», оскільки зазначені підприємства не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території, з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до ПФУ та через відсутність суми нарахованої заробітної плати.
19. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Згідно положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
22. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
23. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
24. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
25. Частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
26. Згідно положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
27. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
28. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).    У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 20 цього Порядку).
29. Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
30. Та обставина, що професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1 пенсійним органом не заперечується.
31. Згідно з пунктом 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
32. Судами попередніх інстанцій встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 містить записи, що підтверджують період виконуваної ним роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 1. Трудова книжка містить посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства, не містять виправлень, підчисток. При цьому, в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу повний робочий день під землею на посадах, які відповідають Списку № 1.
33. Крім цього, колегія суддів зазначає, що подані позивачем до відповідача довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній та про заробітну плату для обчислення пенсії, які видані ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» відповідають вимогам пункту 20 Порядку № 637, зокрема, засвідчені печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містять обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідок з посиланням на первинні документи.
34. Крім того, періоди та характер роботи позивача, зазначені у довідках ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» співпадають із записами в трудовій книжці позивача.
35. Частиною 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менше як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.
36. Страхові внески на загальнообов`язкове державне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному страхуванню на випадок безробіття, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
37. Механізм обов`язкового соціального страхування на випадок безробіття передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
38. У постанові від 31.10.2019 (справа № 235/7373/16) Верховний Суд зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
39. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
40. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
41. Працівники не повинні відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
42. Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку.
43. Як вбачається з довідки ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» № 218 від 20 квітня 2016 року, єдиний внесок за період з 09.07.2014 по теперішній час перерахований до Пенсійного Фонду України в повному обсязі, в тому числі і внески, утримані із заробітної плати позивача.
44. Щодо доводів скаржника про те, що вказані підприємства не здійснювали реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території і перевірити достовірність виданих довідок не має можливості, слід зазначити таке.
45. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
46. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»  (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
47. Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
48. На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
49. Згідно з статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
50. Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
51. Положеннями частин першої - третьої статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
52. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
53. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
54. Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
55. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
56. При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
57. Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.
58. Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» було створене та зареєстроване у порядку, передбаченому законодавством України. Доказів перереєстрації цього підприємства на окупованій території України відповідачем суду не надано. Крім того, ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на момент видачі довідок перебуває в процедурі припинення, а довідки підписані ліквідатором - В.В. Левіт.
59. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що неврахування зазначених довідок є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.
60. За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» з 01.02.2007 по 16.06.2010, з 29.11.2010 по 18.06.2014 у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 по 31.01.2017 та з 01.02.2017 по 06.03.2017 на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».
61. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі №234/3038/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 360/1628/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 235/2773/17 та від 04 березня 2020 року у справі № 235/2008/17.
62. Крім цього, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в частині зміни постанови Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року шляхом доповнення її резолютивної частини абзацом наступного змісту: «Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області № 1414 від 17.03.2017 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії», оскільки самі по собі дії пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії при наявності рішення про таку відмову не тягнуть за собою правових наслідків для позивача. Правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», породжує саме рішення № 1414 від 17.03.2017, а відтак, апеляційний суд правомірно скасував оскаржуване рішення відповідача.
63. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в судах попередніх інстанцій з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.
64. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
65. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України,  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.
Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.І. Рибачук 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду