ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 березня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/4618/17 
Номер провадження 22-ц/816/640/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Орлова І. В. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , прокурора Вортоломея Максима Федоровича, 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  Прокуратури Сумської області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 18 січня 2020 року, -  

                                                             ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, вимоги якого уточнив (т. 1 а.с. 21 - 22) до Прокуратури Сумської області, Державної казначейської служби України про відшкодування у солідарному порядку моральної шкоди у розмірі 35000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Судові витрати покладено на рахунок держави.
В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Прокуратура Сумської області оскаржила його в апеляційному порядку.
Заявник апеляційної скарги, посилаючись на неправильну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, Прокуратура Сумської області в апеляційній скарзі зауважила, що позивач не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Так, у справі відсутні дані, на підставі яких можливо встановити наявність обставин, які б свідчили про неправомірність дій (бездіяльності) службових чи посадових осіб органів прокуратури при здійсненні процесуального керівництва досудового розсування кримінального провадження, у якому позивач визнаний потерпілим. При цьому, як вказав заявник апеляційної скарги, ухвалами Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2017 року, 22 вересня 2017 року та 08 грудня 2017 року, якими, на думку суду, встановлена протиправна бездіяльність слідчих Сумської місцевої прокуратури, будь – які рішення, дії чи бездіяльність посадових або службових осіб місцевої прокуратури протиправними чи незаконними не визнавались, а вказані судові рішення стосуються інших питань щодо зобов`язання службових осіб вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, скасування постанов прокурора про відмову в задоволенні клопотань із зобов`язанням повторного їх вирішення та не встановлюють причинно – наслідкового зв`язку між моральною шкодою та діями органів прокуратури. Також, відповідач зауважив, що суд, приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, не встановив, у який саме період погіршилося здоров`я заявника (до звернення до Сумської місцевої прокуратури чи після), тому, на думку відповідача, наявність у позивача ряду хронічних хвороб не підтверджує причинно – наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, бездіяльністю заподіювача. Крім того, прокуратура вважає, що покази свідків також не доводять того, що внаслідок протиправних дій чи бездіяльності відповідача позивач зазнав негативних наслідків та вони вплинули на зміну його звичайного способу життя, а з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише слідує, що ОСОБА_1 скористався правом на оскарження рішень посадових осіб правоохоронних органів під час досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, відповідач звернув увагу на ту обставину, що пояснення свідків в більшості стосуються обставин щодо втрати відповідачем активності з 2016 року під час його участі в діяльності громадської організації «Честь маю», а до органів прокуратури він звернувся у березні 2017 року, тому вказане не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. 
Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу прокуратури Сумської області залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Вортоломея М.Ф. про задоволення апеляційної скарги прокуратури Сумської області, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Сумської області підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав факт заподіяння моральної шкоди позивачу діями (бездіяльністю) відповідача, а саме: винесенням незаконних рішень, тривалою бездіяльностю посадових осіб, пов`язаною з невиконанням ними своїх обов`язків, у непроведенні комплексу дій, передбачених КПК України, а в подальшому і у неодноразовій відмові у задоволенні обгрунтованих клопотань позивача, що, на думку суду, підтверджено ухвалами Зарічного районного суду м.Суми від 27.03.2017 року, від 22.09.2017 року та від 08.12.2017 року, в яких встановлена протиправна бездіяльність слідчих Сумської місцевої прокуратури та зазначено про істотну неповноту досудового розслідування і порушення прав ОСОБА_1 під час проведення слідчих дій в рамках кримінальної справи, в якій той визнаний потерпілим. Ураховуючи викладене, суд вважав, що позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, тому суд, взявши до уваги засади справедливості, добросовісності та розумності, стягнув на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , підставою для звернення до суду з даним позовом стали процесуальні рішення та дії (бездіяльність) Сумської місцевої прокуратури, вчинені її посадовими особами в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження №42017201010000097, розпочатого на підставі його заяви про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.
Зокрема, 06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської місцевої прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівниками ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» за ознаками ст. 190 КК України стосовно шахрайських дій з коштами, взятими у нього на депозит по договорам №980-019-000215763 та №26204507892301 (т. 1 а.с. 148).
Вказану заяву Сумська місцева прокуратура надіслала до Сумського ВП ГУНП в Сумській області для вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із зазначенням, що про результати розгляду заяви необхідно повідомити заявника у встановлений законом строк, що підтверджується відповідним листом від 06 березня 2017 року за № 88р (т. 1 а. с. 158).
09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської місцевої прокуратури із заявою про визнання його потерпілим та про надання інформації щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив також надіслати йому пам`ятку, як потерпілій особі. 13 березня 2-17 року вказана заява прокуратурою була направлена до Сумського ВП ГУНП в Сумській області (т.1 а.с.159, 161).
Крім того, 09 березня 2017 року позивач звернувся і до Зарічного районного суду          м. Суми із скаргою про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Сумської місцевої прокуратури, яка, на його думку, полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. При цьому, заявник просив зобов`язати уповноважену особу Сумської місцевої прокуратури невідкладно (але не пізніше 24 годин) внести відомості до Єдиного реєстру про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного в його заяві від 06 березня 2017 року (т.1 а. с. 160).
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2017 року зобов`язано службову особу Сумської місцевої прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві ОСОБА_1 від 06 березня 2017 року за фактом вчинення злочину посадовими особами ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» за ст. 190 КК України (т. 1 а.с.162).
Листом від 31 березня 2017 року за №86-1160-17 Сумська місцева прокуратура повідомила позивача, що за результатами його заяви щодо заволодіння «Кредитно-інвестиційним центром» та ПАТ «Банк Михайлівський» шахрайським шляхом його грошовими коштами в сумі 35 000,00 грн того ж дня, тобто 31 березня 2017 року, Сумською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017201010000097 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження доручено слідчому відділенню Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області. До листа був доданий витяг з ЄРДР (т.1 а.с.165). 
Крім того, на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог щодо заподіяння йому моральної шкоди з боку працівників органів прокуратури та досудового розслідування позивач надав ряд заяв, скарг та клопотань, адресованих до правоохоронних органів та суду (Сумській місцевій прокуратурі, Сумському ВП ГУНП в Сумській області, Прокуратурі Сумської області та Зарічному районному суду м. Суми), які стосуються ходу проведення досудового розслідування кримінального провадження за №42017201010000097, а також відповіді та процесуальні рішення, надані та ухвалені вказаними органами на підставі зазначених звернень позивача (т. 1 а.с. 25 – 26, 27 – 28, 46, 47, 49, 50, 57, 58, 73, 80, 84, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 171, 172, 173, 174, 175, 176, 177, 180, 181, 183 – 184, 185, 188, 189,190 – 191, 192,193, 194, 195, 197, 198 – 199, 200, 202, 203, 206, 207, 211, 214 – 215, 219, 216 – 218, 220, 221 – 223, 224).
Також, з матеріалів справи вбачається, що за наслідками оскарження рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування і прокурора під час досудового розслідування кримінального провадження за №42017201010000097 були ухвалені наступні судові рішення.
Так, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2017 року було скасовано постанову прокурора Сумської місцевої прокуратури Бондар К.А. від 19 серпня 2017 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 16 серпня 2017 року та зобов`язано процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні вирішити заявлене клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України (т.1 а.с. 73).
Ухвалою цього ж суду від 08 грудня 2017 року постанову прокурора від 05 липня 2017 року скасовано. Постановлено процесуальному керівнику вжити заходів по забезпеченню прав потерпілого при розслідуванні кримінального провадження щодо встановлення осіб, які винні у вчиненні злочину відносно ОСОБА_1 , своєчасному вирішенню заявлених ним клопотань та проведенню відповідних слідчих дій (т. 1 а.с. 84).
Крім того, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року зобов`язано службову особу Сумської місцевої прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, виконати вимоги, передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України по заяві ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушеня від 24 липня 2018 року за ст. 367 КК України за фактом невиконання вказівок слідчим у кримінальному провадженні №42017201010000097 (т. 4 а.с. 19).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.
Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. 
Виходячи з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував незаконними рішеннями органів досудового розслідування і прокурора та їх бездіяльністю під час досудового розслідування кримінального провадження за №42017201010000097, що, на думку позивача, підтверджується судовими рішеннями слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2017 року, від 22.09.2017 року та від 08.12.2017 року, ухваленими за наслідками оскарження рішень, дій чи бездіяльності службових осіб органів досудового розслідування та прокуратури під час досудового розслідування.
Однак, як вважає колегія суддів, вказані обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у порядку ст. 1174 ЦК України. Процесуальні рішення працівників органу прокуратури та їх бездіяльність в рамках проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, на які посилався позивач, були предметом оскарження в передбаченому КПК України порядку, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.
Ураховуючи викладене, той факт, що вищевказаними судовими рішеннями Зарічного районного суду м. Суми зобов`язано службових осіб органу прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР та розглянути відповідні клопотання ОСОБА_1 , як потерпілої особи у кримінальному провадженні, у порядку процесуального законодавства не свідчить про протиправність дій з боку прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси заявника були поновлені у встановленому законом порядку.
Таким чином, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.
Отже, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками Сумської місцевої прокуратури моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Таким чином, правові підстави для застосування норм ст.  1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про  відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційна скарга Прокуратури Сумської області підлягає задоволенню.

У той же час, приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 , який є інвалідом ІІ групи не підлягають задоволенню та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги прокуратури, тому на підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Прокуратурі Сумської області за рахунок держави необхідно компенсувати сплачений судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 960 грн.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Сумської області задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Компенсувати Прокуратурі Сумської області за рахунок держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі по 960 грн кожному. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 березня 2020 року.

Головуючий:                                                           С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді:                                                                       О.І. Собина 

                                                                                   І.В. Орлов