ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року	Львів	Справа № 140/2220/18 пров. № А/857/4589/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (головуючий суддя Плахтій Н.Б., м. Луцьк, повний текст складено 16 січня 2020 року) у справі № 140/2220/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним і скасування рішення і наказу,- 

В С Т А Н О В И В:

06.11.2018 ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі – відповідач-1, Держгеокадастр), Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі – відповідач-2, Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру) про визнання протиправними та скасування рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, викладене у формі протоколу засідання від 30.08.2018 №8, в частині внесення подання стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 24.10.2013 №011345 та наказу Держгеокадастру від 04.10.2018 №147 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 24.10.2013 №011345.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є інженером-землевпорядником відповідно до кваліфікаційного сертифікату від 24.10.2013 №011345. 
30.08.2018 Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру прийняла рішення, оформлене протоколом №8, про направлення подання до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката позивача. Наказом Держгеокадастру від 04.10.2018 №147 анульовано виданий позивачу кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника.
З рішенням Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, оформленим протоколом від 30.08.2018 №8, та наказом Держгеокадастру від 04.10.2018 №147 позивач не погоджується, вважає їх протиправними з тих підстав, що питання щодо позбавлення позивача кваліфікаційного сертифіката повинно було вирішуватися в порядку, визначеному статтею 61-1 Закону України "Про землеустрій", тобто за результатами проведеної перевірки та виключно на підставі акту перевірки, чого в даному випадку зроблено не було. Крім того, відповідачами при винесені оскаржуваного наказу про анулювання сертифіката не зазначено, в чому саме полягає грубість порушення, не проведено аналіз наслідків вчинення такого порушення, не наведено критеріїв, за якими вказане порушення визначається грубим. З врахуванням вищевикладеного, просить позов задовольнити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року позовні вимоги задоволено:
-          визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладене у формі протоколу засідання від 30 серпня 2018 року №8, в частині внесення подання стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 24 жовтня 2013 року №011345;
-          визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04 жовтня 2018 року №147 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 24 жовтня 2013 року №011345;
-          стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять грн. 60 коп.).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час вчинення дій, пов`язаних з анулюванням Кваліфікаційного сертифікату позивача Кваліфікаційною комісією та Держгеокадастром було дотримано вимоги Закону України "Про землеустрій" та Порядку від 28.07.2017 № 392, а наявність акта перевірки за результатами здійснених заходів державного нагляду інженера-землевпорядника не є обов`язковою щодо вирішення питання про позбавлення кваліфікаційного сертифіката, а тому дії Кваліфікаційної комісії щодо внесення подання без акта перевірки є правомірними. Разом з тим, суд першої інстанції не надав цьому належної правової оцінки. 
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, зазначаючи, про можливість накладення іншого виду стягнення ніж анулювання сертифіката інженера-землевпорядника, неправильно тлумачить приписи Закону України "Про землеустрій" та Порядку проведення інвентаризації земель.
Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру  залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 140/2220/18 – залишено без змін.
Відповідач у справі подав касаційну скаргу, яку постановою Верховного Суду від 30.03.2020 задоволено частково, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 скасовано, а справу  №140/2220/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
16.04.2020 адміністративна справа №140/2220/18 надійшла до Восьмого апеляційного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу передана на розгляд колегії суддів – головуючий суддя Довга О.І, судді – Глушко І.В., Запотічний І.І.
Судове засідання щодо розгляду справи визначено на 01.06.2020  о 9:30.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу. 
Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржене судове рішення змінити, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 видано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №011345.
02 серпня 2018 року ОСОБА_1 надіслав до Головного управління Держгеокадасту у Волинській області клопотання щодо погодження технічних документацій з інвентаризації земель Нововолинській міській раді для будівництва та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з об`єктами торгової, розважальної та ринкової структури загальною площею 0,4528 га в тому числі: 0,0988 га за адресою АДРЕСА_1 ; 0,2325 га за адресою АДРЕСА_1 ; 0,1215 га за адресою АДРЕСА_2 .
Листом від 07 серпня 2018 року № 21-3-0.32-5449/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомило Держгеокадастр про надходження від ОСОБА_1 клопотань щодо погодження технічних документацій з інвентаризації земель Нововолинській міській раді для будівництва та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з об`єктами торгової, розважальної та ринкової структури загальною площею 0,4528 га та, керуючись вимогами статті 68 Закону України "Про землеустрій", проінформувало про порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 кваліфікаційних вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою мотивуючи наступними аргументами.
Статтею 35 Закону України «Про землеустрій» визначено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Також, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 №513 "Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель" інвентаризація проводиться з метою: забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель; визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою.
Пунктом 5 статті 79-1 Земельного кодексу України зазначається, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій – сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Крім того, завдання на виконання робіт не затверджене замовником та згідно Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 №391 "Про затвердження Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації" документація із землеустрою повинна бути пронумерована, прошита та скріплена підписом і печаткою розробника об`єкта експертизи.
Статтею 22 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, не мають містити підчищення або дописи, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.
Додатково зазначено, що у матеріалах топографо-геодезичних вишукувань, які долучено до документації із землеустрою, наявний договір про надання GNSS інформації від мережі референцних станцій ZAKPOS, термін дії якого завершився 20.07.2018.
Згідно статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" юридичні та фізичні особи мають право користуватися матеріалами Державного картографо-геодезичного фонду України з додержанням вимог цього Закону та Положення про цей фонд.
Також зазначено, що підтвердженням легітимності одержання координат державної геодезичної мережі є копія Виписки координат та висот пунктів ДГМ із банку геодезичних даних із зазначеним терміном дії, номеру рахунку, замовника (розробника документації) системи координат та висот.
Зазначені виписки надають науково-дослідні інститути геодезії і картографії (адміністратор банку геодезичних даних згідно наказу Держземагенства України від 10.01.2014 №3).
30.08.2018 відбулося засідання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, на порядок денний якої було винесено питання про розгляд листів, заяв, клопотань від фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування стосовно анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженера-землевпорядника.   
Як вбачається із протоколу засідання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру №8 від 30.08.2018, на вказаному засіданні слухали секретаря комісії ОСОБА_2 О ОСОБА_3 В, яка повідомила, що до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.08.2018 № 21-3-0.32-5449/2-18 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 24.10.2013 №011345) вимог законодавства при розробленні документації із землеустрою. У зв`язку з наведеною у вказаному листі інформацією Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру ухвалила звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 24.10.2013 №011345).
04.09.2018 Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру винесла подання №18/494 про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників, з якого вбачається, що Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру відповідно до рішення (протокол від 30.08.2018 №8) пропонує анулювати кваліфікаційні сертифікати інженерів-землевпорядників згідно з протоколом, в тому числі і ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 24.10.2013 №011345).
Згідно із наказом Держгеокадастру від 04.10.2018 №147 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" на підставі подання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру 04.09.2018 №18/494 анульовано, виданий ОСОБА_1 , кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 24.10.2013 №011345.
З таким рішенням позивач не погодився, та оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для винесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника є встановлення факту грубого порушення особою вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою та вини особи у вчинені даного правопорушення. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що Держгеокадастром України не дотримано порядку позбавлення позивача кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково зважаючи на наступне. 
Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначено Законом України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон № 858-IV).
Відповідно до статті 26 Закону № 858-IV розробниками документації із землеустрою є фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Згідно зі статтею 28 Закону № 858-IV розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою.
За приписами статті 60 Закону № 858-IV визначено, що державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, центральними органами виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.
Статтею 66 Закону № 858-IV передбачено, що кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин: а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника; б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою; в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону; г) на підставі свідоцтва про смерть.
Стаття 68 Закону № 858-IV визначає відповідальність за порушення законодавства у сфері землеустрою. Так, особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом. Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), зокрема, з такої підстави як грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії, процедуру видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста визначає Порядок роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.07.2017 № 392, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 за  № 1044/30912 (далі - Порядок № 392).
Пункт 19 Порядку №392 визначає, що Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання до Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з такої підстави як грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката Держгеокадастр приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.
Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.
Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється Держгеокадастром, зокрема, за поданням Кваліфікаційної комісії у разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до   статті 68  Закону України "Про землеустрій".
Системний аналіз вказаних норм дає змогу дійти висновку, що законодавець наділив повноваженнями Держгеокадастр здійснювати державний нагляд у сфері землеустрою та приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката на підставі відповідного подання кваліфікаційної комісії. Комісія, в свою чергу, формує таке подання за наслідками розгляду відповідних звернень заінтересованих осіб, а також актів Держгеокадастру, у яких зафіксовані порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
Колегія суддів зауважує, що законодавець розмежував два окремі випадки внесення подання про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, а саме: за наслідком розгляду актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 61-1 Закону № 858-IV); за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою (стаття 68 Закону № 858-IV).
Колегія суддів також наголошує на тому, що жодною вищенаведеною правовою нормою не встановлено заборони для центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері землеустрою, на звернення до Кваліфікаційної комісії, саме як до органу державної влади, у порядку статті 68 Закону № 858-IV, як і не встановлено статтею 61-1 цього Закону імперативного припису щодо здійснення останнім державного нагляду виключно шляхом проведення планових та позапланових заходів.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 806/290/16, від 23.01.2020 у справах № 804/5700/16 та № 821/1216/17, від 30.01.2020 у справі № 806/3290/17.
Судом встановлено, що позивачу анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 на підставі порушення ним вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, про що Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомило Держгеокадастр листом від 07.08.2018  № 21-3-0.32-5449/2-18.
Також встановлено, що до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.08.2018 №21-3-0.32-5449/2-18 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 24.10.2013 №011345) вимог законодавства при розробленні документації із землеустрою. У зв`язку з наведеною у вказаному листі інформацією Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру ухвалила звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника   ОСОБА_1 .
Відповідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Підпунктом 25-6 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань вносить до відповідної кваліфікаційної (екзаменаційної) комісії подання про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника, інженера-геодезиста кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), а оцінювачів - кваліфікаційного свідоцтва оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковими висновок суду першої інстанції, що відповідачем не дотримано порядку позбавлення позивача кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника, які обґрунтовані тим, що питання про позбавлення інженера-землевпорядника ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифіката повинно було вирішуватись саме в порядку, визначеному   статтею 61-1 Закону №858-IV, тобто за результатами проведеної перевірки та виключно на підставі акта перевірки, розглянутого на засіданні Кваліфікаційної комісії.
Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність факту грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно пункту "а" частини другої статті 28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою.
При цьому, Закон України "Про землеустрій" не дає визначення грубого порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів.
Поняття "грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів", яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону України "Про землеустрі", має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.
Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення.
Суд зазначає, що грубим порушенням може вважатися порушення, в результаті якого не тільки порушено відповідні правові норми, а наслідком якого стали незворотні процеси для відновлення прав заінтересованих осіб, тобто за будь-яких умов неможливе повернення у правовий стан, що існував до вчинення зазначеного порушення
Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 18.10.2018 по справі № 808/2685/17.
Водночас, суд враховує, що для ухвалення рішення про наявність у діях сертифікованого інженера-землевпорядника грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру у кожному конкретному випадку повинна встановити наявність чи відсутність фактів грубого порушення нормативно-правових актів при розробленні документації із землеустрою у спосіб, визначений законом.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення, виходив також і з того, що Кваліфікаційною комісією жодного дослідження або перевірки фактів, викладених у листі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.08.2018 № 21-3-0.32-5449/2-18 не зроблено, а рішення Кваліфікаційної комісії від 30.08.2018, викладене у протоколі засідання № 8, повністю аргументовано посиланням на обставини, зазначені у листі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.08.2018 № 21-3-0.32-5449/2-18. Крім того, Кваліфікаційною комісією не витребувано від позивача пояснення, отже його право на участь у прийнятті рішення, яке його стосується, не забезпечено, що не відповідає     Конституції України     та є порушенням права особи на захист. Матеріали справи не містять доказів того, що суб`єктом владних повноважень під час встановлення факту грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою досліджувались, збирались та оцінювались додаткові докази, аналізувалась попередня робота позивача, проводилась перевірка кваліфікації та якості професійної підготовки позивача, як інженера-землевпорядника, проводилась оцінка характеру порушення, категорії виконавця, об`єктивних та суб`єктивних ознак здійснюваного порушення.
Колегія суддів апеляційного суду в цілому погоджується з таким  висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
В силу положень Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03 грудня 2004 року №391 технічна документація, яка містить недоліки чи оцінена негативно може бути повернута на доопрацювання. Протокол засідання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру №8 від 30.08.2018 містить перелік недоліків технічної документації, разом з тим, які на переконання апеляційної суду, можуть та підлягають виправленню особою яка її виготовляла. Відтак наведені недоліки не можуть визначатись як грубе порушення інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів оскільки не мають незворотних наслідків, не створюють умов за яких є неможливим повернення у попередній правовий стан, та не мають остаточного характеру. Покликання відповідача на те, що орган місцевого самоврядування, який був замовником технічної документація та громадяни України зазнали моральних та матеріальних втрат внаслідок дій позивача суд до уваги не бере з огляду на їх непідтвердженість відповідними скаргами чи заявами. Тому, з погляду апеляційного суду,  анулювання кваліфікаційній ного сертифіката інженера-землевпорядника як вид відповідальності позивача за допущені ним в його діяльності  недоліки видається неспівмірним.
Поряд з цим, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодної інформації чи доказів, що підтверджують допущення позивачем порушень нормативно-правових актів в сфері земельних відносин чи систематичне вчинення таких порушень. Протилежного відповідач не навів та жодної інформації щодо цього не зазначав та не згадував. Натомість сам відповідач в апеляційній скарзі дає непослідовні пояснення щодо самого позивача зазначаючи, що останній є досвідченою особою, яка має освіту, відповідну кваліфікацію, стаж роботи за спеціальністю у сфері землеустрою, а згодом – зазначає, що позивач не володіє необхідними знаннями і вміннями  кваліфікованого інженера і-землевпорядника, допускає багато вагомих порушень вимог положень нормативно-правових актів.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі не довели правомірності оскаржуваних в даній справі рішення та наказу, а позовні вимоги є обґрунтованими
При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України", в якому Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального, однак в частині своїх міркувань дійшов помилкового висновку, а тому оскаржене рішення в частині мотивування слід змінити.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Згідно частини четвертої цієї ж статті зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задовольнити частково, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 140/2220/18 в частині мотивів змінити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.