ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 червня 2020 року                                                                    м. Чернівці
справа № 713/1941/19
провадження 22-ц/822/459/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.Б.
секретар Герман Я.І.
за участю : представників відповідача Бацей Т.М., Українця О.П. 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Пустовіт Юрій Омелянович до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення інфляційних витрат, пені відсотків за неповернення депозитних коштів

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В жовтні 2019  року  ОСОБА_2 звернувся в суд  з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення інфляційних витрат, пені відсотків за неповернення депозитних коштів.
Позовні вимоги обґрунтував слідуючими обставинами.
21.06.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір SAMDN581121552830 та відкрито особистий рахунок по вкладу № НОМЕР_1 . За умовами договору за користування коштами позивача відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти у розмірі 25,0% на рік, що становить 2,08 % на місяць.      
Договір був укладений терміном на 12 місяців. Сума вкладу становила 100000,00 (сто тисяч) гривень. За умовами договору, якщо до закінчення терміну дії Договору позивач не звертався за припиненням Договору, його дія продовжувалася на наступний термін, на таких самих умовах.
Враховуючи, що відповідач не повернув позивачу суму вкладу до цього часу, станом на 18.10.2019 року відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму внесену позивачем за Договором, а саме 100000,00 грн.
Не виконавши вимоги позивача та неналежно виконуючи умови Договору, відповідач порушив грошові зобов`язання, що тягне за собою наслідки визначені ст.625 ЦК України, а саме: відповідач має сплатити на користь позивача 3% за користування грошовими коштами та інфляційні за весь період. Першим днем нарахування річних є день надання вимоги позивачем, а саме 09.04.2014 року. Отже сума річних, згідно розрахунку №1 до позову становить 16152,00 грн. 
Враховуючи, що сума депозиту позивачу не повернута, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 25% відсотків на рік, як це передбачено Договором. 
Враховуючи, що позивач не отримував відсотки за Договором, згідно Розрахунку Х:2 25% на рік (або 2,08% на місяць), як це передбачено Договором; сума відсотків з квітня 2014 року по 18.10.2019 року становить 137500,00 грн. 
Першим місяцем нарахування на неповернуту суму депозиту інфляційних є місяць, коли не була виконана вимога позивача, тобто квітень 2014 року. Отже сума річних, у відповідності до ст.625 ЦК України, становить згідно Розрахунку №3 до позову становить 94700,00 грн. 
У відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець договору не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). У відповідності до законодавства, чинного в Україні, термін позовної давності для стягнення пені встановлено в один рік. Тобто пеня не може бути стягнута за період, раніше 18.10.2018 року. Згідно Розрахунку №4 розмір пені за несвоєчасне повернення суми депозиту становить 1095000,00 грн.
Нарахування та сплата відсотків також є умовою договору, за невиконання якої ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність у вигляді сплати 3% річних. Згідно Розрахунку №5 річні за несплату відсотків за період з 09.04.2014 року по 18.10.2019 року становить 11071,17 грн. 
Першим місяцем нарахування інфляційних на несплачені відсотки є місяць, коли не була виконана вимога позивача, тобто квітень 2014 року. Отже сума річних, згідно Розрахунку №6 до позову становить 41,931,25 грн. Розрахунок №6 .
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача  100000,00 грн. у повернення коштів банківського вкладу внесених позивачем за депозитним договором Договору SAMDN581121552830 від 21  червня 2013 року; 16152,00грн. - річних на суму неповернутого депозиту; 137500,00 грн. - відсотків за депозитним договором; 94700,00грн. - інфляційних на суму неповернутого депозиту; 1095000,00 грн. - пені за  звернення депозитних коштів; 11071,17грн. - річних на суму несплачених відсотків за депозитом; 41931,25грн. - інфляційних на суму  несплачених  відсотків; 1370875,00грн. - пені за неповернення відсотків за користування депозитом. Всього 2867229,42 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2020 року в позові  ОСОБА_2   до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення інфляційних витрат, пені відсотків за неповернення депозитних коштів відмовлено. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2020 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повній сумі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначав, що висновок суду першої інстанції про недодержання письмової форми договору банківського вкладу є неправомірним, оскільки зроблений судом всупереч фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не враховано, що договір банківського вкладу був укладений в приміщенні банку, підписаний працівником Вижницького відділення банку ОСОБА_3 , яка діяла відповідно до виданої відповідачем довіреності. Також про укладення договору свідчить підписання сторонами заяви №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року.
Відсутність реєстрації договору банківського вкладу, необлікування на рахунку банку грошових коштів, отриманих від позивача на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу є невиконанням банком своїх обов`язків, внаслідок вчинення його працівниками протиправних дій.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи
АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Посилається на те, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.
Відповідач зазначав, що з наданих позивачем документів не вбачається факту укладення договору банківського вкладу. Подання банку заяви  №SAMDN581121552830 від 21.06.2012 року на оформлення вкладу «Строковий» не свідчить про укладення договору банківського вкладу. Позивачем не доведено факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено що згідно заяви №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року на оформлення вкладу «Строковий», вбачається, що ОСОБА_2 , що діє на підставі особистого волевиявлення, просить оформити в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу: 100000,00 гривень; строк вкладу: 12 місяців по 21.06.2013 року включно; процентна ставка на дату укладення вкладу: 25,0 % річних; період нарахування процентів по вкладу: один місяць; мінімальний строк вкладу: один місяць; особовий рахунок: НОМЕР_1 . 
Позивач ОСОБА_2 09.04.2014 року  звернувся до керуючого головним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 із заявою, в якій зазначає, що у зв`язку із  закінченням терміну договорів, а саме: 1. SAMDN25000712381503 від 18.10.2010 року – 10000,00 доларів США по 18.03.2014 року; 2. SAMDN12083703511319 від 27.08.2012 року – 23000,00 доларів США по 27.03.2014 року; 3. SAMDN41221552194 від 14.12.2013 року – 250000,00 гривень по 14.03.2014 року; 4. SAMDN2176159936 від 20.08.2013 року – 230000,00 гривень по 20.03.2014 року; 5. SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року – 100000,00 гривень по 21.03.2014 року; 6. SAMDN181691721 від 27.11.2013 року – 20000,00 доларів США по 27.03.2014 року, які були автоматично продовжені на один місяць згідно договору, просить розірвати дані договора між  та ПриватБанком та вимагає негайного повернення йому його вкладів та нарахування процентів по даним вкладам згідно тарифної ставки договору по даним вкладам починаючи з 18 березня 2014 року, оскільки він їх не отримував у Вижницькому відділені ПриватБанку. 
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитним договором – задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 10 000 доларів США, що еквівалентно 159 500 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) грн. Рішення набрало законної сили.     
З копії висновку експерта №1970-К від 07.12.2017 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_3 в графах: «Заяву оформив (підпис) у: заяві № SAMDN1374851349 від 06.03.2014 року; заяві SAMDN441286268776 від 05.03.2014 року; заяві №SAMDN2500071238153 від 18.10.2010 року; заяві №SAMDN12083703511319 від 27.08.2012 року; заяві №SAMDN161889425 від 22.11.2013 року; заяві №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року; заяві №SAMDN28000766861704 від 03.06.2012 року; заяві №SAMDN181691721 від 27.11.2013 року; заяві №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року; заяві №SAMDN26300450851972 від 18.05.2012 року; заяві №SAMDN26300450508570 від 02.03.2012 року; заяві №SAMDN34000819421389 від 04.08.2011 року; заяві №SAMDN2176159936 від 20.08.2013 року; заяві №SAMDN8921432149 від 06.03.2014 року; заяві №SAMDN41221552194 від 14.12.2012 року; заяві №SAMDN01000719121940 від 26.08.2011 року; заяві №SAMDN01000719121940 від 26.08.2011 року; заяві №SAMDN26300450508569 від 02.03.2012 року; заяві №SAMDN34000819421388 від 04.08.2011 року; «договір оформив (підпис)» в: угоді про використання аналога власноручного підпису на договорах-угодах від 26.08.2011; угоді про використання аналога власноручного підпису на договорах-угодах від 26.08.2011 року; «Договір оформив сотрудник банку ОСОБА_3 в договорі про заощадження заяві №SAMDN25000716317855 від 11.05.2011 року виконані ОСОБА_3 .
З висновку експерта №1988-К від 14.12.2017 року вбачається, що відбитки печатки «Україна» Чернівецька філія Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку ПриватБанк», «Вижницьке відділення», документ дійсний тільки за підписом ОСОБА_5 І., Код 21419223, зокрема в заяві №SAMDN2176159936 від 20.08.2013 року, нанесені флексографським способом високого друку з використанням еластичного кліше. 
Згідно Розрахунку №1 сума річних на суму депозиту станом на 18.10.2019 року за договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року )  становить 16152,00 гривень. 
Згідно Розрахунку №2 сума відсотків за договором депозиту SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить 137500,00 гривень. 
Згідно Розрахунку №3 сума інфляційних за неповернення депозиту за договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить 94700,00 гривень. 
Згідно Розрахунку №4 сума пені на суму депозиту за неповернення депозиту за договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить 1095 000, 00 гривень. 
Згідно Розрахунку №5 сума 3% річних на суму відсотків за договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить 11071,17 гривень. 
Згідно Розрахунку №6 сума інфляційних на відсотки за депозитним договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить 41831,25 гривень. 
Згідно Розрахунку №7 сума пені на суму несплачених відсотків за депозитним договором SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року станом на 18.10.2019 року   становить  1370875,00 гривень. 
В довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 24.01.2020 року вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що депозитний договір зокрема по заяві №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року на оформлення вкладу «Строковий» на 12 місяців на суму 100000,00 гривень із процентною ставкою у розмірі 25% річних, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) не укладався, на балансі банку ніколи не перебував, в програмних комплексах банку відсутній та ніколи не був зареєстрований. Крім того, номер договору, найменування (назва) вкладу та процентна ставка не відповідає чинним на дату, яка вказана у договорі.  

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Частиною 1 статті стаття 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт укладення договору банківського вкладу у письмовій формі, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.
Пункт 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10).
Інструкція № 174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом (пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції № 174).
Відповідно до пункту 1.3 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.
З огляду на вказане письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516).
Верховний Суд у своїй постанові від 17 липня 2019 року у справі № 316/265/17 (провадження № 61-4981св19), зокрема, дійшов висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотримано, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення договору банківського вкладу у письмовій формі. 
Наявність заяви №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року без підтвердження внесення грошової суми на депозитний рахунок банку не може свідчити про дотримання письмової форми договору банківського вкладу.
Помилковим є аргумент апелянта про те, що він вважав, що заява №SAMDN581121552830 від 21.06.2013 року, підписаної працівником Вижницького відділення АТ КБ «ПриватБанк», було достатньо для підтвердження укладення договору банківського вкладу в письмовій формі.
З пунктів 2.3.1-2.3.8 Керівництва по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку вбачається, що при прийманні депозитного вкладу укладається письмовий договір (відповідно до пункту 2.1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами) між банком та вкладником.
Операціоніст вносить дані, необхідні для заведення депозитної угоди в програмний комплекс Приват48. Бланк депозитного договору доступний для друку тільки після внесення клієнтом грошових коштів в касу банку і проведення операції касиром. Договір повністю роздруковується з Приват48 в двох екземплярах (для банка та клієнта).
Після внесення грошей в касу та пред`явлення операціоністу оплаченої квитанції, операціоніст видає вкладнику повністю оформлений договір. Клієнт отримує договір з графічним зображенням печатки банку та факсимільним підписом Голови Правління банку, надрукованим з ПК Приват48. Ніякого додаткового до оформлення бланку договору не вимагається.
З пояснень учасників справи та наданих ними доказів вбачається, що ОСОБА_2 був ознайомлений з вказаними положеннями Керівництва по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку, а тому знав про необхідність отримання письмового договору банківського вкладу, підписаного Головою Правління банку.
Апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції висновкам, викладеним у висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц.
Вказаний правовий висновок стосується правовідносин, де вкладнику було видано документ на підтвердження внесення коштів, який не відповідає певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу. У даному випадку в матеріалах відсутні будь-які письмові докази, які б підтверджували внесення позивачем коштів на депозитний рахунок банку.
Помилковим є також посилання апелянта на обставини, які були встановлені в ході розгляду цивільної справи №713/1187/14-ц та ухвалені за наслідком такого судового розгляду рішення суду.
В цивільній справі №713/1187/14-ц не була предметом судового розгляду вимога щодо повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, укладеного на підставі заяви №SAMDN41221552194 від 14 грудня 2012 року. Судові рішення за наслідками розгляду цивільної справи №713/1187/14-ц стосувалися іншого договору банківського вкладу та інших обставин.
Також апеляційний суд вважає безпідставним аргумент апелянта про те, що показання свідків є належними та допустимими доказами у даній справі.
Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, що встановлено частиною 1 статті 218 ЦК України.
Зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли показання свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у ЦК України (зокрема у частині 2 статті 937, частині 3 статті 949 цього Кодексу).
Якщо договір має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, зокрема для підтвердження внесення коштів з метою укладення договору банківського вкладу.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 182/2462/16-ц.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції були належним чином оцінені подані сторонами докази, вірно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів та з`ясованих обставинах, правильно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови – 11 червня 2020 року.

Головуючий                                            І.Б. Перепелюк
Судді:                                         І.Н. Лисак
                                                       І.М. Литвинюк