ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/2014/19 пров. № А/857/3650/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Бруновської Н.В.,
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача -                                         Нюня О.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Нюні Олександра Ігоровича, діючого на підставі ордеру від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 10 хв. 10.12.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 16.12.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

03.09.2019р. представник адвокат Нюня О.І., діючий на підставі ордеру від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем Тернопільською митницею ДФС рішення щодо коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р.; стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір (а.с.4-6).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Тернопільської митниці ДФС на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.103-112).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Галицька митниця Держмитслужби, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.147-168).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зміст рішення Тернопільської митниці ДФС № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р. про коригування митної вартості товарів вказує на дотримання апелянтом вимог ч.2 ст.55 Митного кодексу /МК/ України. Зокрема, спірне рішення містить причини неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості імпортованого автомобіля, про наявність у митного органу інформації із загальнодоступних інтернет-ресурсів про вищу вартість цього автомобіля, про ненадання позивачем на вимогу відповідача документів, які підтверджують заявлену митну вартість, а також вказано джерела інформації, що лягли в основу визначення такої вартості митним органом.
Водночас, серед долучених до митної декларації /МД/ типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/013139 від 16.07.2019р. для підтвердження митної вартості є наявним лише рахунок-фактура (інвойс) № 157185 від 14.05.2019р., при цьому не надано банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару. Представлений інвойс свідчить лише про необхідність сплати зазначених у ньому коштів і не є доказом фактичної сплати останніх.
Митний орган дотримався усіх законодавчо встановлених процедур, оскільки за МД № UA403030/2019/013139 від 16.07.2019р. індикатор ризику, визначений на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів, склав 10850 євро, що перевищувало заявлену фактурну вартість.
За наявності таких умов митним органом проводилася перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу, для чого в порядку ч.3 ст.53 МК України було витребувано від позивача додаткові документи, які підтверджують митну вартість автомобіля.
До митного оформлення та на вимогу митниці позивачем не було подано жодного документа про здійснену оплату за придбаний транспортний засіб. Будь-яких інших додаткових документів (в тому числі банківських платіжних документів щодо оплати товару) декларантом не надано.
При цьому, митний орган не міг визначити вартість на базі ціни, встановленої висновком експерта, оскільки обрахунок вартості КТЗ здійснюється від мінімальної ціни, хоча Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р. (із змінами та доповненнями), встановлено, що вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах - експортерах (п.7.53 Методики).
Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості використано рівень ціни, за який транспортний засіб відповідної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, а саме: 10850 євро.
Митна вартість автомобіля визначена за резервним методом (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненадання позивачем всіх підтверджуючих документів на вимогу митниці. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості (ст.ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку із відсутністю інформації щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів (ст.ст.59, 60 МК України) та даних (вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно із методами 4 і 5 (ст.ст.62, 63 МК України).
Також митним органом проведено консультацію з декларантом щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
25.07.2019р. уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення нову МД № UA403030/2019/013702, за якою ввезений випущено у вільний обіг. У лівому підрозділі графи 43 цієї декларації вказано метод визначення митної вартості « 6», що відповідає резервному методу, а правий підрозділ зазначеної графи не заповнений. Тобто, декларантом самостійно обраний резервний метод визначення митної вартості. Між тим, як вбачається із графи 47 даної МД декларантом не забезпечено сплату митних платежів шляхом застосування гарантій відповідно до розділу X МК України, а самостійно зроблено обрахунок митних платежів. Таким чином, декларант погодився із скоригованою митницею митною вартістю транспортного засобу, через спір між сторонами був вичерпаний.
Зважаючи на викладене, апелянт вважає, що рішення про коригування митної вартості товару № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р. прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Представником позивача адвокатом Нюня О.І скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.202-210).

Відповідно до п.2 постанови КМ України № 858 від 02.10.2019р. «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» та наказу ДФС України № 30-рг від 25.11.2019р. «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато з 27.11.2019р. реорганізацію Тернопільської митниці ДФС.
Розпорядженням КМ України № 1217-р від 04.12.2019р. «Питання Державної митної служби» погоджено з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення з 08.12.2019р. Державною митною службою покладених на неї постановою КМ України № 227 від 06.12.2019р. «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», функцій і повноважень ДФС, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
З дня набрання чинності постанови КМ України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Тернопільської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби.
По причині наведеної реорганізації Тернопільської митниці ДФС судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - Галицькою митницею Держмитслужби (а.с.194-195).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.05.2019р. позивачем придбано у нерезидента «CARAUKTION AG» (Betti 73, 8856 Tuggen, Швейцарія) транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Renault», модель «Megane Grandtour ENERGY dCi 110 EDC PL (RBF)» бувший у використанні; тип кузова: універсал; колір: білий; тип двигуна: дизельний; об`єм двигуна: 1461 куб.см.; потужність: 81 кВт; № кузова: НОМЕР_1 ; колісна формула 4x2; календарний рік виготовлення: 2017; модельний рік: 2017; загальна кількість місць: 5.
16.07.2019р. ТзОВ «Рімексон» (декларантом, діючим в інтересах ОСОБА_1 ) для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля подано митному органу в електронній формі МД № UA403030/2019/013139 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його вартість в розмірі 3472,57 швейцарських франків /CHF/. Митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом визначення митної вартості (з використанням найбільшої ціни, яка була вказана у наданих документах - висновку експертного товарознавчого дослідження № 320/19 від 15.07.2019р.). Згідно графи 42 поданої митної декларації ціна товару складає 3120 CHF, а відповідно до графи 45 митну вартість визначено сумі 90985 грн. 91 коп. (а.с.61).
Заявлена вартість 3472,57 швейцарських франків обрахована згідно висновку експертного товарознавчого дослідження судового експерта Мазура М.С. № 320/19 від 15.07.2019р., відповідно до якого вартість ввезеного автомобіля складає 3136,64 євро, що в національній валюті станом на 15.07.2019р. становить 90447 грн. 96 коп.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи (графа 44 МД):
рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice)  № 157185 від 14.05.2019р. (а.с.9-10);
декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 680633599 від 11.04.2017р.;
акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209070/2019/05366 від 07.07.2019р. (а.с.11);
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.04.2017р. (а.с.12-13);
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 320/19 від 15.07.2019р. (а.с.40-50);
договір про надання послуг митного брокера № ТЗ-1114 від 05.07.2019р.;
паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 30.03.2005р. з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні;
інші некласифіковані документи - № 16.07.2019-4 від 16.07.2019р.;
інші некласифіковані документи - висновок SwissExperts AG від 09.05.2019р. (а.с.14-39);
інші некласифіковані документи - заява на посвідчення від 16.07.2019р.;
платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0.1410055121.1 від 16.07.2019р.;
платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 150510047 від 05.07.2019р.;
паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, серії НОМЕР_4 від 15.01.2016р.
Із витягу з автоматизованої система митного оформлення «Інспектор» (а.с.62) вбачається, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення імпортованого товару із застосуванням системи управління ризиками за МД № UA403030/2019/013139 від 16.07.2019р. відбулось спрацювання профілів ризику: 
103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України (ЄАІС)» (вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої, у тому числі, із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість товару - 10850); 
105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;
106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;
111-15 «Перевірка правильності справляння митних платежів, контроль правильності.
16.07.2019р. посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, згідно якого декларанту запропоновано відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника, товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/ або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; рахунок-проформу; банківські платіжні документи (а.с.64).
Відповідно до листа від 24.06.2019р. представник декларанта ТзОВ «Рімексон» Ямнюк В .П. повідомив про неможливість надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість (а.с.65).
24.07.2019р. відповідач прийняв рішення № UA403000/2019/001240/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.7). У графі 33 цього рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів; висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, не може бути прийнятий до уваги, оскільки обрахунок вартості КТЗ здійснюється від мінімальної ціни, хоча Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р. (із змінами та доповненнями), встановлено, що вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (п.7.53 Методики). У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що згідно інформації, яка міститься на загальнодоступних інтернет-ресурсах, вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатами проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, підтверджено неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.ст.59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу, обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 10850 євро, що на момент подання ЕМД становить 12012,04 CHF.
Отже, джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р. про коригування митної вартості використано рівень цін, за який транспортний засіб відповідної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, що визначений за результатами спрацювання АСАУР, - 10850 євро.
Коригування митної вартості слугувало підставою для видання Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2019/00839 від 16.07.2019р. (а.с.8). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після коригування митної вартості.
25.07.2019р. декларантом подано до митного оформлення нову МД № UA403030/2019/013702, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною за резервним методом на рівні 10850 євро (основа нарахування митних платежів в графі 47 МД становить 310912 грн. 53 коп.).
Декларант ТзОВ «Рімексон» звертався із заявою до начальника Тернопільської митниці ДФС про надання дозволу на внесення змін до МД № UA403030/2019/013702 від 25.07.2019р. у зв`язку із тим, що декларантом помилково при заповненні МД у графі 43 не зазначено правильний спосіб визначення митної вартості 6/6, що призвело до невірного відображення у графі 47 та графі В розрахунку митних платежів, з врахуванням фінансової гарантії відповідно до ст.57 МК України (а.с.99).
Згідно відповіді Тернопільської митниці ДФС № 3075/10/19-70-62-10 від 09.08.2019р. правові підстави для внесення змін у вказану МД є відсутніми, оскільки митне оформлення по ній є завершеним, сплачені платежі зараховані до бюджету і не можуть бути використані для надання фінансових гарантій шляхом внесення змін до МД (а.с.86).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем спірне рішення про коригування митної вартості винесено всупереч вимогам МК України, а визначена відповідачем митна вартість не підтверджена належними доказами.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):
ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як з`ясовано під час судового розгляду справи, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів» від декларанта витребовувалися додаткові документи. 
Оскільки декларантом не було надано таких документів, тому на підставі інформації АСАУР рівень митної вартості визначено в розмірі 10850 євро.

Разом з тим, аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.
Оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу згідно з ч.2 ст.53 МК України. 
Водночас, відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України. 
Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей.
Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за обраним позивачем резервним методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього, автоматизована система аналізу та управління ризиками не є програмним продуктом, який містить інформацію про митну вартість імпортованих товарів, а спрямована виключно на те, що б застерегти посадових осіб митниці про ті митні формальності, які йому доцільно провести, за необхідності, для дотримання норм законодавства під час здійснення митного контролю.
Стаття 362 МК України дає визначенні аналізу ризику як систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Тобто, спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару.
Водночас, в розглядуваному випадку митним органом не доведено наявності самих ризиків. Зокрема, відповідачем не надано доказів наявності у митного органу інформації про митне оформлення ідентичних та подібних (аналогічних) транспортних засобів, з вказанням марки, моделі, інших даних і особливостей, а також ціни вже оформлених транспортних засобів.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 10850 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом, та неможливість використання як достовірної інформації, наданої декларантом при визначенні митної вартості імпортованого товару.
Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару з урахуванням реального його стану відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209070/2019/05366 від 07.07.2019р. та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення митної вартості за резервним методом, то рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/001240/2 від 24.07.2019р. не можна вважати обґрунтованим.

Як з`ясовано під час судового розгляду, у лівому підрозділі графи 43 нової митної декларації № UA403030/2019/013702 від 25.07.2019р. проставлено 6 метод визначення митної вартості, при цьому правий підрозділ графи 43 вказаної декларації залишено незаповненим. Відтак, неналежне заповнення нової митної декларації є свідченням відсутності у ній усіх необхідних відомостей, обов`язковість яких визначена Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затв. наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012р.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч.5 і 6 ст.264 МК України посадова особа відповідача при визначенні правильності заповнення поданої нової митної декларації зобов`язана була вказати на такі недоліки декларанту.
Частиною першою ст.29 МК України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом. Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду також гарантовано пп.«б» п.5 ч.2 ст.55 цього Кодексу.
Отже, подання декларантом нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, навіть за умови невірного заповнення такої декларації, правильність внесення даних до якої перевіряє саме посадова особа митного органу, не може обмежити чи позбавити позивача права на оскарження в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам ч.2 ст.55 МК України.
Посилання відповідача на правову позицію, яка висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.10.2018р. у справі № 816/2396/17, є помилковими, оскільки в цій справі судом касаційної інстанції не було прийнято остаточного рішення по справі, а саму справу скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім цього, в цій справі спірним був метод визначення митної вартості, натомість, в розглядуваній справі сторонами застосовано однаковий метод - резервний.

Водночас, представлені для митного оформлення автомобіля документи викладені на іноземній мові, однак такі сторонами повністю ідентифіковані (також під час судового розгляду до справи долучений їх переклад), що дозволило об`єктивно встановити дійсні обставини по справі.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірного рішення про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.
Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Галицьку митницю Держмитслужби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. в адміністративній справі № 500/2014/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Галицьку митницю Держмитслужби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Н. В. Бруновська  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 20.05.2020р.