П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 473/812/20	

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
11:27 год., м. Вознесенськ;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
31.03.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.
          
     П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Димерлія О.О.
- Танасогло Т.М.
         
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 02.03.2020 року Серії ЕАК №2186253 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.; справу про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості, не ґрунтуються на належних доказах та складені за результатом розгляду справи, проведеного не у відповідності до встановленого порядку, у тому числі не за місцем вчинення правопорушення, без забезпечення позивача правом на правову допомогу і надання пояснень, без підтвердження обставин щодо руху позивача у населеному пункті та у відповідному місці дії знаків обмеження швидкості руху і можливості здійснення фіксації відповідних правопорушень, а також особою, яка не здійснювала адміністративне провадження. Зазначені обставини свідчать про неправомірність дій інспектора поліції та рішення за результатом розгляду справи, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року адміністративний позов задоволено. Суд скасував постанову серії ЕА №2186253 від 02.03.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Справу про адміністративне правопорушення закрив.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до приписів ст. 77 КАС України відповідачем не доведено місце скоєння позивачем правопорушення та обставини щодо обмеження швидкості руху транспортних засобів у місці виявлення правопорушення.
Вказані обставини позбавляють суд можливості визначити, що постанова поліцейського відповідає критерію обґрунтованості і правомірність та свідчать про безумовні підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки правилам ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно яких обов`язок доказування обставин, які наводяться у позові, покладається також і на позивача. Однак, в спростування вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, позивачем не надано жодних доказів. Крім того, порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується зібраними і наданими суду доказами, а допущені описки у постанові про накладення штрафу не є такими, що спростовують факт вчинення правопорушення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на правильність висновків суду першої інстанції, необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність обставин для її задоволення.
Оскільки сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, у призначені судом дату і час сторони не з`явились, від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та з огляду на не наведення позивачем обґрунтованих причин неможливості прибути у судове засідання чи відсутності можливості приймати участь у справі за допомогою інших технічних засобів, враховуючи скорочені терміни розгляду справи та достатність доказів для її вирішення за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2020 року інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Озеровим Павлом Миколайовичем  винесено постанову Серії ЕАК №2186253 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 255 грн.
Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що позивач 02.03.2020 року, керуючи транспортним засобом DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив швидкість на 26 км/год, а саме рухався зі швидкістю 76 км/год в населеному пункті по проспекту Богоявленський, 232, в м. Миколаєві, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.
Вимірювання швидкості транспортного засобу здійснено відповідним засобом TruCam TC000763.
Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).
Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Водночас, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.
Зазначені положення кореспондуються із приписами ст. 72 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом першої інстанції вірно враховано, що позивач у позові заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, що в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та обґрунтованість адміністративного стягнення.
Так, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за місцем виявлення адміністративного правопорушення.
Згідно наявних в матеріалах справи доказів та як не заперечується учасниками справи, позивач був присутнім під час вирішення адміністративної справи і факт перевищення установленої швидкості у межах населеного пункту та вчинення правопорушення підтверджується засобом вимірювальної техніки TruCam TC000763 (Свідоцтво про повірку №22-0117863, строком до 19.12.2020 року).
Згідно відеозапису щодо розгляду справи, позивачу доведено обставини справи, суть правопорушення, на його вимогу запропоновано скористатись правовою допомогою. На необхідність роз`яснення прав позивач відповів поліцейському відмовою, у тому числі щодо надання пояснень з приводу обставин правопорушення.
Разом з цим, аналіз наведених норм показав, що розгляд такої справи носить спрощений порядок і не передбачає її відкладення, відтермінування тощо.
Отже, під час розгляду такої справи на особу, яка притягується до відповідальності, також покладається обов`язок щодо забезпечення цього провадження повнотою та всебічністю, в тому числі невідкладеного пред`явлення документів, необхідних для вирішення справи, забезпечення поліцейського можливістю невідкладно вирішити питання чи клопотання, що виникають під час розгляду справи тощо.
Доказів перешкоджання позивачу у цьому матеріали справи не містять.
Колегія суддів враховує, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач не заперечував вчинення адміністративного правопорушення, а допущення у постанові технічної описки щодо адреси місця вчинення правопорушення не спростовує перевищення позивачем обмежень швидкості руху у населеному пункті та порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху.
В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, даними технічного засобу, відсутність яких виключала б можливість доведення поліцейським наявність в діях позивача складу наведеного адміністративного правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного, який підтверджений належними доказами і які були достатніми на момент розгляду справи в суді першої інстанції, є безумовною підставою для складання поліцейським відповідної постанови та накладення адміністративного стягнення.
Інші доводи позивача не спростовують обґрунтованість стягнення і на правомірність оспорюваного рішення відповідача не впливають.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152 1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З огляду на наведене, оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами, факт перевищення швидкості ним не заперечувався під час розгляду справи про правопорушення, вирішення справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось з дотриманням чинного законодавства, обґрунтовано та в межах установлених повноважень, а доводи позивача про перешкоджання відповідачем у реалізації його прав не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного стягнення та наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                   
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                      Т.М. Танасогло