ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 червня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/540/20
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/745/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                     головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                     суддів: Євстафіїва О.К.,Скрипки А.А., 
                                     секретар: Позняк О.М. 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Чернігівська міська рада
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, ухвалене  у м. Чернігові ( суддя Логвіна Т.В.),
                                  В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить визнати протиправним та скасувати пп.1.1 п.1 рішення Чернігівської міської ради від 24.12.2019 року №49/VІІ-18 щодо визначення орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 7410100000:01:011:0358, площею 0,1200 га, розміщеної по АДРЕСА_1 , на рівні 12 відсотків від нормативної грошової оцінки. Позовні вимоги мотивовано тим, що вона як власник у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, розміщений по АДРЕСА_1 отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 30.05.2019 року № 42/VІІ-18. Такий проект було розроблено та зареєстровано в Державному земельному кадастрі 5.11.2019 року за номером НВ-7415293452010. Пп.1.1 п.1 рішення Чернігівської міської ради від 24.12.2019 року №49/VІІ-18 встановлено орендну плату за користування вищезазначеною земельною ділянкою, яка відноситься до категорії земель промисловості, на рівні 12% від її нормативної грошової оцінки. Не погодившись із зазначеним рішенням ради про встановлення річного розміру орендної плати за земельну ділянку у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки землі, ОСОБА_1 звернулась із цим позовом до суду.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивачки, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки п.п.288.5.1 та п.п.288.5.2 п.288.5 ст.288 ПК України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Враховуючи Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року зі змінами та доповненнями, з урахуванням Регламенту Чернігівської міської ради VII скликання, матеріалів комісій ради, в тому числі профільної із земельних відносин, а також вимог податкового законодавства, п.п. 1.1. п. 1 рішення Чернігівської міської ради від 24.12.2019 року №49/VІІ-18 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам», ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та передано в оренду до 24.12.2024 року земельну ділянку (кадастровий номер 7410100000:01:011:0358), площею 0,1200 га, по АДРЕСА_1 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, встановлено розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки. З урахуванням вимог п.13 Типової форми договору оренди землі, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, розмір орендної плати переглядається з періодичністю за погодженням сторонами договірних відносин (із зазначенням прямо передбачених підстав та в інших випадках). Враховуючи зазначене, сторони договірних відносин не обмежені щодо внесення змін та доповнень до договору оренди землі при його укладенні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом позивачка не просила суд визнавати протиправним та скасовувати якесь рішення Чернігівської міської ради чи його окремі пункти, а тому є незрозумілим яке рішення ради було предметом розгляду суду та у задоволенні якого позову їй відмовлено. Натомість предметом спору є питання встановлення розміру орендної плати. Питання права позивача на оренду земельної ділянки відповідачем не оспорюється та вже вирішено в позасудовому порядку, а тому мотиви суду про наявність такого права, наведені у судовому рішенні, є недоречними. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції взяв до уваги докази та позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву, які були надані відповідачем, поклавши їх в основу судового рішення, при цьому позбавив позивача права на участь у судових засіданнях та можливості подавати докази, помилково вважаючи справу малозначною. Позивачка також зазначає, що п. 11.02 Положення про плату за землю в редакції, чинній на час прийняття Чернігівською міською радою оспорюваного підпункту 1.1 п.1 рішення від 24.12.2019 року №49/VІІ-18, розмір орендної плати за землі, які відносяться до категорії земель промисловості, затверджений на рівні 3% від нормативно грошової оцінки. Єдиним випадком, коли встановлюється розмір орендної плати за такі землі на рівні 12% від їх нормативної грошової оцінки, це якщо основні, підсобні і допоміжні будівлі та споруди землекористувача розміщуються на землях природно-заповідного фонду. Встановлений рішенням Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року розмір орендної плати на рівні 3% є таким, який діє і на сьогодні, а тому посилання в судовому рішенні на норми Податкового кодексу є невірним. Також ОСОБА_1   вважає, що порушено процедуру підготовки проекту рішення ради від 24.12.2019 року №49/VІІ-18. 
У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Відповідач вказує, що земельна ділянка промислового використання за період часу набуття об`єкту нерухомості і на даний час використовується ОСОБА_1 на бездоговірній основі, проте земельна ділянка належить до земель комунальної власності і за її використання потрібно сплачувати орендну плату. Рішенням Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року «Про місцеві податки» зі змінами та доповненнями встановлено на території міста Чернігова місцеві податки та затверджено їх розміри. При прийнятті рішення 24.12.2019 року №49/VІІ-18 в тому числі щодо визначення розміру орендної плати, яка підлягає сплаті за користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, була дотримана процедура прийняття рішення та воно відповідає вимогам закону та прийнятим раніше рішенням ради.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2018 року, зареєстрованого за №1152, ОСОБА_1 набула від ДП «ЧПК- Трейд-01» ВАТ «Чернігівський плодоовочевий комбінат» 2/15 частини у праві спільної часткової власності на об`єкти нерухомості, загальною площею 981,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53-54).
Підпунктом 1.7 пункту 1 рішення Чернігівської міської ради від 30 травня 2019 року №42/VІІ-18 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,1200 га, по АДРЕСА_1 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з подальшою передачею земельної ділянки в оренду (а.с.15).
Виготовлений на замовлення позивачки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було передано на розгляд Чернігівській міській раді. 
Фактично ОСОБА_1 земельна ділянка промислового використання за період з часу набуття об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 і на даний час використовується на бездоговірній основі.
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
До виключної компетенції міської ради належить вирішення питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер 7410100000:01:011:0358), площею 0,1200 га, по АДРЕСА_1 , було включено до проекту рішення грудневої сесії 2019 року (а.с.17). При цьому передбачалась можливість встановлення розміру орендної плати на рівні 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
24 грудня 2019 року Чернігівською міською радою було прийнято рішення №49/VII-18, пунктом 1.1 якого ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передання в оренду строком до 24 грудня 2024 року земельної ділянки (кадастровий номер 7410100000:01:011:0358), площею 0,1200 га, по АДРЕСА_1 , для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; встановлено розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки (а.с.18).
У проекті договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , направленому для укладення ОСОБА_1 , у пункті 9 встановлено розмір орендної плати – 12,0 відсотків, що становить 75029,76 грн на рік (а.с.112-113). 
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з п. 14.1.136. орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності – обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Пунктами 288.2., 288.4, 288.5.Податкового кодексу встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Пунктом 14.5.4 Положення про плату за землю (із змінами і доповненнями) встановлено розмір орендної плати за землі промисловості на рівні 3 відсотків нормативної грошової оцінки (а.с.60-65). Відповідно до п.14 вказаного Положення в окремих випадках розмір орендної плати та ставки податку можуть бути збільшені на пленарному засіданні сесії міської ради за пропозиціями постійних комісій Чернігівської міської ради.
Згідно з витягами з протоколів №48 від 17 грудня 2019 року, №50 від 18 грудня 2019 року, №65 від 18 грудня 2019 року, №45 від 17 грудня 2019 року, №48 від 19 грудня 2019 року засідань постійних комісій Чернігівської міської ради вирішено по пункту 1.1 – встановити розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки (а.с.81-85).
З викладеного вбачається, що за пропозиціями постійних комісій Чернігівської міської ради для позивачки було збільшено розмір орендної плати за земельну ділянку з трьох до дванадцяти відсотків нормативної грошової оцінки. При цьому обґрунтування такого збільшення в матеріалах справи відсутні. 
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила суд витребувати у Чернігівської міської ради докази того, за якою Методикою проводився розрахунок вартості орендної плати за землі промисловості. Проте, судом першої інстанції зазначене клопотання не було вирішено, докази витребувано не було.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача надав суду рішення міської ради, яким суміжному користувачу було встановлено розмір орендної плати в значно меншому розмірі. Виходячи з приписів ч. 2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає подане до апеляційного суду в якості належного доказу зазначене вище рішення ради.
Відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Всупереч ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує рівність у здійсненні основних свобод, позивачці було встановлено розмір орендної плати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, в той час як іншим землекористувачам за аналогічну категорію земель в тому числі суміжним землекористувачам (землі промисловості) встановлено орендну плату на рівні 3 відсотків нормативної грошової оцінки. 
Так, для попереднього власника (дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «Чернігівський плодоовочевий комбінат») об`єкту нерухомості, розміщеного на спірній земельній ділянці, було визначено розмір збитків з урахуванням розміру орендної плати за земельну ділянку на 2015-2018 роки – 3% нормативної грошової оцінки, який було встановлено на підставі, зокрема п.13.5.4 Положення «Про плату за землю», затвердженого рішенням міської ради від 30 січня 2015 року «Про місцеві податки» зі змінами і доповненнями (а.с.212). Такий же розмір орендної плати встановлено за землі промисловості для інших землекористувачів, зокрема у проекті рішення Чернігівської міської ради №49/VII. Враховуючи викладене в сукупності, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
При цьому, колегія суддів апеляційного суду не погоджуєть з позицією представника відповідача про те, що позивачка як фізична особа, яка не є приватним підприємцем та не здійснює будь-яку діяльність як фізична особа-підприємець фактично користується землями промисловості не за їх цільовим призначенням, оскільки набуття ОСОБА_1 у власність нерухомого майна з будь-яким статусом не заборонено законом. 
Доводи позивачки, що суд повинен був проводити розгляд справи з повідомленням учасників справи не можуть бути прийняті судом до уваги.
Відповідно до ч.4, 6 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема справи незначної складності, визнані судом малозначними, крмі справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Посилання ОСОБА_1 , що в разі відмови у задоволенні її позову за 5 років вона змушена буде сплатити орендної плати на 281 361,56 грн більше, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у даній справі питання щодо загальної суми орендної плати не вирішується. Крім того, позивачка не була позбавлена наданих їй процесуальних прав, якими вона і скористалась, надаючи суду відповідь на відзив, а також письмові клопотання. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1   не грунтується на встановлених обставинах, наданих доказах та неузгоджується з приписами чинного законодавства які регулюють спірні правовідносини, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову і апеляційної скарги із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір за розгляд справи судом першої і апеляційної інстанцій, а також на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2020 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пп.1.1 рішення Чернігівської міської ради від 24.12.2019 року №49/VII-18 щодо визначення орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 7410100000:01:011:0358, площею 0,1200 га, розміщеної по АДРЕСА_1 , на рівні 12 відсотків від нормативної грошової оцінки.
Стягнути з Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул.Магістратська, 7, м.Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 34339125) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за розгляд справи судом першої інстанції, 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи, 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текс постанови складено 5 червня 2020 року.

Головуючий:                                                             Судді: