П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/6806/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Токарева Марія Сергіївна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
16 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Смілянця Е. С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року (рішення ухвалено у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання незаконним рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив:
- визнати незаконним Рішення про коригування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19 видане Житомирською митницею ДФС. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.12.2018 придбав в іноземній державі (ФРН) легковий транспортний засіб марки Skoda OCTAVA COMBI 1,6 TDI., 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . На підставі реєстраційних документів на ТЗ та правочину на перехід права власності позивач звернувся до митних органів за місцем проживання на отримання дозволу на ввезення та митне оформлення ТЗ для вільного обігу на митній території України, проведення реєстрації ТЗ в державних органах України. Для забезпечення проведення митних процедур, позивач подав митному органу (відповідачу) митну декларацію з прикріпленими документами, якими ідентифікується ТЗ, правочин, яким стверджується право власності за позивачем, та вартість ТЗ, за якою проведено розрахунки митних платежів та відповідно внесення цих платежів на рахунок відповідача.  Позивач стверджує, що рішення про коригування митної вартості є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, включаючи інформацію щодо ціни товару, яка фактично була сплачена.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до  Житомирської митниці ДФС про визнання незаконним рішення задоволено. 
Визнано протиправним рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19 та скасовано його.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.  В апеляційній скарзі зазначає, що до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, що склала рахунок-фактуру №18-026f від 21/12/2018, що викликало сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності APS-AUTOMOBILE на оцінюваний товар та праві APS-AUTOMOBILE розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того, у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) № 18-026f від 21.12.2018. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 08.12.2018   ОСОБА_1 придбав в іноземній державі (ФРН) легковий транспортний засіб марки Skoda OCTAVA COMBI 1,6 TDI., 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .
На підставі реєстраційних документів на ТЗ та правочину на перехід права власності позивач звернувся до митних органів за місцем проживання на отримання дозволу на ввезення та митне оформлення ТЗ для вільного обігу на митній території України, проведення реєстрації ТЗ в державних органах України. Для забезпечення проведення митних процедур, позивач подав митному органу (відповідачу) митну декларацію з прикріпленими документами, якими ідентифікується ТЗ, правочин, яким стверджується право власності за позивачем, та вартість ТЗ, за якою проведено розрахунки митних платежів та відповідно внесення цих платежів на рахунок відповідача.
18.01.2019 відповідач прийняв митну декларацію, як орган який уповноважений на здійснення контролю за переміщенням ТЗ на митну територію України та контролю за нарахуванням митних платежів, присвоїв порядковий номер UA101070/2019/003304.
22.01.2019 позивач оформив в митних органах іноземної країни (ФРН) електронну митну декларацію (експорт) EX MRN 19DE360398863141ЕО із зазначенням опису ТЗ. його вартості та документу про оплату товару для забезпечення зобов`язання про вивіз транспортного засобу за межі ЄС.
22.01.2019 позивач на підставі документів на ТЗ, правочину від 08.12.2018, рахунку від 21.12.2018, експортної декларації ЕХ MRN 19DЕ360398863141ЕО від 22.01.2019 ввіз на митну територію України вказаний ТЗ. 04.02.2019 під час завершення митного оформлення ТЗ митним органом відмовлено позивачу у завершені митного оформлення ТЗ, в зв`язку з непогодженням визначення митної вартості ТЗ від ціни 6700,00 Євро, та винесено рішення про корегування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19
Позивач, вважаючи коригування відповідачем митної вартості автомобіля протиправним та картку відмови протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19р., видане Житомирською митницею ДФС є протиправним та підлягає скасуванню.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно із ч.2 ст.53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У той же час, відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти певні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі № 826/18258/13-а.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною другою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення складових митної вартості автомобіля в розмірі 6700 Євро, надав Рахунок-фактуру (інвойс) від 21.12.2018; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №ІІА20903/2019/04852 від 22.01.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06.07.2014; документ, що підтверджує вартість перевезення від 01.02.2019; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 27.11.1996; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України від 29.08.2017 №ЕН667018.
Водночас, для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів митницею було запропоновано надати додаткові документи, перелік яких був зазначений уповноваженим працівником митниці (договору із третіми особами, пов`язаний з договором (про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; висновку про вартісні характеристики товару; копії митної декларації країни відправлення).
На виконання вимоги, позивачем додатково надано копію митної декларації країни відправлення №MRN 19ОЕ360398863141Е0  та рахунок-фактура №182059 від 08.12.2018.
При цьому, наведені документи відповідачем взяті до уваги не були, рішення про коригування залишилось чинним.
Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав Митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а рішення про коригування митної вартості не містить конкретизованих висновків щодо наявності певних розбіжностей в документах, колегія суддів вважає, що Митниця прийняла рішення  про коригування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19р. необґрунтоване. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA 101000/2019/200050/2 від 04.02.19р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі  16 квітня 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Смілянець Е. С.