ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №816/379/16
адміністративне провадження №К/9901/12373/18
адміністративне провадження №К/9901/12374/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу
за касаційними скаргами  ОСОБА_1 та територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області  
на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року (головуючий суддя - Єресько Л.О.)
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року (головуючий суддя - Калиновський В.А., судді: Філатов Ю.М., Бенедик А.П.)
у справі №816/379/16
за позовом ОСОБА_1    
до територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області 
про стягнення заробітної плати.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути недораховану у 2009-2010 роках частину заробітної плати, а саме надбавку за вислугу років в сумі 41  012,81 грн з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати .
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перерахунок надбавки за вислугу років неправомірно проведений без урахування щомісячної премії, премії до свят, відпускних та інших складових щомісячного заробітку у 2009-2010 роках.
3.          Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, позов задоволено частково. 
4.          Стягнуто з територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області надбавку за вислугу років у розмірі 2  045 грн із відрахуванням обов`язкових платежів та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 468,71 грн.
5.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач та відповідач звернулися з касаційними скаргами, в яких посилалися на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
6.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював суддею Лубенського міськрайонного суду Полтавської області та є суддею у відставці.
7.          Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року, зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області здійснити перерахунок за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року та виплати ОСОБА_1 щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі, встановленому частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», виходячи з загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.
8.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
9.          Постановою Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячної надбавки за вислугу років залишено без змін.
10.          На виконання рішення суду касаційної інстанції відповідач нарахував та виплатив позивачу надбавку за вислугу років в сумі 10  925,90 грн (без утримання податків та обов`язкових платежів), з них 8 грудня 2015 року - 6  636,90 грн та 1 березня 2016 року - 4  289 грн.
11.          Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, у грудні 2015 року було нараховано надбавку за вислугу років на посадовий оклад, надбавку за кваліфікаційний клас та надбавку суддям 30%, а у березні 2016 року - додатково нараховано надбавку на суму виплачених щомісячних премій.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у спірний період заробітна плата позивача на посаді судді складалась також і з премій, до яких відповідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» відносились премії до державних і професійних свят, ювілейних дат тощо. Тому відповідачем безпідставно не було враховано премії до свят та квартальні премії при розрахунку надбавки за вислугу років у спірний період.
13.          Оскільки допомога на оздоровлення, додатковий посадовий оклад та відпускні не були визначені складовими заробітної плати судді, то підстави для нарахування на них надбавки у серпні 2009 року та серпні 2010 року відсутні.  
14.          У зв`язку з порушенням строків виплати надбавки за вислугу років позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, починаючи з дати набрання законної сили постанови Вищого адміністративного суду України - 13 квітня 2015 року.    
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ
15.          Позивач у своїй касаційній скарзі зазначав, що частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів» визначено що надбавка за вислугу років виплачується суддям щомісячно, а тому відмова у виплаті даної надбавки у серпні 2009 року та серпні 2010 року є протиправною. Також у серпні 2009 та 2010 років було виплачено додатковий посадовий оклад, який статтею 44 Закону визначено як складова заробітної плати, а тому враховується при обчисленні надбавки.
16.          Суди неправомірно відмовили у застосуванні до спірних правовідносин положень Інструкції зі статистики заробітної плати, а також не застосували положення Закону України «Про оплату праці». 
17.          Віднесення матеріальної допомоги, додаткового посадового окладу, середнього заробітку за період відпустки до поняття заробітна плата та структура заробітної плати підтверджується статтею 164.2.1 Податкового кодексу України та пунктом 3.5 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Оскільки заробітна плата та виплати у зв`язку з відпусткою оподатковуються, то на неї повинна нараховуватися надбавка за вислугу років.
18.          Позивач у касаційній скарзі просив рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати в частині відмови у виплаті надбавки за вислугу років з урахуванням додаткової відпустки за червень 2009 року, заробітної плати за серпень 2009 та 2010 років, додаткової відпустки за листопад 2010 року, ухвалити в цій частині нове рішення та стягнути 13  070,81 грн заборгованості; залишити без змін рішення в частині задоволення позовних вимог.
19.          Відповідач у своїй касаційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправомірно вийшов за межі позовних вимог та вирішив питання про стягнення надбавки за вислугу років з урахуванням премій, які мають разовий характер, у той час як позивач просив стягнути компенсацію за втрату частини доходу.
20.          Оскільки постанова окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року містить лише зобов`язання здійснити перерахунок надбавки, а не стягнення конкретної суми, а тому норми Закону України «По компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не можуть бути застосовані.
21.          Просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
22.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
23.          Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), чинний на час виникнення спірних правовідносин, заробітна плата суддів складається  з  посадового  окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу  років та  інших  надбавок. 
24.          Частиною четвертою даної статті визначено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років  у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад  5  років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років -25, понад 20  років  - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної  суми  щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.
25.          Позивачу щомісячно виплачувалась надбавка за вислугу років у розмірі 40 відсотків.
26.          Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що за спірний період вказана вище надбавка мала нараховуватися відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 2862-ХІІ, виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.
27.          Як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій посилання відповідача на відсутність законодавчо закріпленого визначення поняття «загальна сума щомісячного заробітку» не може бути підставою для неврахування при визначенні суми надбавки за вислугу років інших виплат та надбавок, зокрема, щомісячних премій, премій до свят та інших надбавок, оскільки стаття 44 Закону №2862-XII визначала, що    заробітна плата суддів складається    з    посадового    окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу    років та    інших    надбавок.        
28.          Таким чином судові рішення в частині перерахунку надбавки за вислугу років з урахуванням виплачених у 2009-2010 роках премій до свят та квартальної премії та стягнення заборгованості, є правомірними.
29.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині перерахунку надбавки за вислугу років з урахуванням отриманих допомоги на оздоровлення, додаткового посадового окладу та відпускних, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дані виплати не визначені законодавством як складові заробітної плати судді, а тому відсутні підстави для нарахування на них надбавки.     
30.          Проте, як встановлено судами, додатковий посадовий оклад, відпускні та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань були виплачені позивачу при наданні відпустки відповідно до підпункту 2 пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».
31.          Відповідно до даного підпункту судді у разі надання відпустки виплачується додатковий посадовий оклад відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону № 2862-ХІІ, а також надається матеріальна допомога для  вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх середньомісячної заробітної плати.
32.          Таким чином є обґрунтованими посилання позивача у касаційній скарзі що як загальним так і спеціальним законодавством передбачено складовими заробітної плати виплати на відпустку. Дані виплати відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, взаємозалежні від заробітної плати судді.
33.          Крім того у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013  у справі № 1-18/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України  зазначено, що під заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.
34.          Тому висновок судів першої та апеляційної інстанцій що заробітна плата за час відпустки та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не входять до складових заробітної плати судді, а тому підстави для нарахування на них надбавки за вислугу років відсутні, є помилковим, а судові рішення в цій частині підлягають скасуванню з ухваленням нового.
35.          Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства,  установи  і  організації  всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють  компенсацію  громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,  у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи). 
36.          Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ передбачає що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
37.          Дія зазначених положень Закону  поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, і заробітна плата (грошове забезпечення).
38.          Пунктом 4 Порядку проведення компенсації  громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. 
39.          Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
40.          При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
41.          Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ  та пункті 4 Порядку проведення компенсації  громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
42.          Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670. 
43.          Відповідач у своїй касаційній скарзі посилався на те, що спірна компенсація може проводитися лише у разі затримки нарахованих, але не виплачених доходів громадян. Оскільки заборгованості перед позивачем по нарахованій але не виплаченій заробітній платі немає, то і відсутні підстави для нарахування компенсації.
44.          Проте таке твердження спростовується неодноразово висловленою Верховним Судом України правовою позицією. 
45.          Також є помилковим твердження відповідача у касаційній скарзі що судами було розглянуто позовні вимоги, які позивачем не заявлялися, оскільки фактично він просив стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а не здійснити перерахунок надбавки за вислугу років. 
46.          Позовні вимоги стосувалися незгоди з перерахунком надбавки за вислугу років та неврахуванням у складові заробітної плати нерегулярних премій та виплат у зв`язку з відпусткою. У зв`язку з несвоєчасним проведенням виплат, позивач просив також стягнути і відповідну компенсацію.
47.          За змістом статті 351 КАС України  суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу  межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
48.          Таким чином, Верховний Суд скасовує рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову щодо перерахунку та стягнення надбавки за вислугу років від суми щомісячного заробітку з урахуванням допомоги на оздоровлення, додаткового посадового окладу та відпускних та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення позову.
49.          В той же час, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині, якою було задоволено позовні вимоги.
50.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 351, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд          
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Касаційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо нарахування та виплати  за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років в розмірі визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів»  з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань. В цій частині ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплати  ОСОБА_1 за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року надбавку за вислугу років в розмірі визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів»  з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 
В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду