Ухвала

Іменем України
02 червня 2020 року
м. Київ
Справа № 569/20741/13-к
Провадження № 51-2598 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року про відмову у задоволені заяви останнього про виправлення описки у рішенні суду та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2014 року про призначення до судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32012190000000162 щодо ОСОБА_4 .
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019  року про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого про виправлення описки в ухвалі міського суду від 30 січня 2014 року про призначення до судового розгляду по вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року залишено без змін ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року.
Не погоджуючись з ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року про відмову у задоволені заяви останнього про виправлення описки у рішенні суду та ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження обвинуваченому ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на наступне.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, зазначена норма гарантує право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК України ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено. 
Аналізуючи зміст вказаної норми, вбачається, що вона не містить жодних положень щодо порядку такого оскарження, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який постановив таку ухвалу. У зв`язку з цим буквальне філологічне тлумачення може призвести до явно абсурдного висновку, що оскарженню підлягають взагалі будь-які ухвали про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень, навіть якщо вони постановлені Верховним Судом, рішення якого за загальним правилом остаточні та оскарженню не підлягають.
За таких обставин, зміст положень ч. 3 ст. 379 КПК України підлягає з`ясуванню за допомогою інших методів тлумачення, зокрема, логічного та системного. 
Так, ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень). Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться виправлення, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному порядку чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.
У зв`язку з цим, логічно зробити висновок, що оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, як і виправленого судового рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Аналогічний висновок необхідно зробити й щодо ухвали про відмову у внесенні виправлень. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд при постановленні ухвали про внесення виправлень у судове рішення вийшов за межі наданих йому законом повноважень.
Не може бути обґрунтованою можливість касаційного оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у їх внесенні (без врахування суті виправленого судового рішення) і з огляду на положення ч. 2 ст. 424 КПК України, яка передбачає, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. Тому, ухвала про відмову у внесенні виправлень у судове рішення може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню тільки з урахуванням змісту виправленого судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 , оскаржує ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року, яка прийнята в межах повноважень даного суду та, відповідно до змісту ухвали суду першої інстанції, не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. Перевірка законності ухвали Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, постановленої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції про відмову у виправленні описки, не може бути здійснена без аналізу та надання оцінки змісту рішенню суду першої інстанції, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції. Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції, у даній конкретній ситуації позбавлений права реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги на такі судові рішення.
Таким чином, оскільки ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року, яка переглянута в апеляційному порядку та ухвала Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, що постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 на вказану ухвалу суду першої інстанції, яка не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню щодо ОСОБА_4 , то відповідно, вказані судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК Українисуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК Українисуд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 вказаної статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та ухвала Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, не підлягають оскарженню в касаційному порядку, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказані судові рішення слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року про відмову у задоволені заяви останнього про виправлення описки у рішенні суду та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                             ОСОБА_3