Справа № 308/3507/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

25 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,
з участю секретаря Чучки Н.В.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шпуганича Василя Петровича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі – Банк) звернувся до суду з позовом у квітні 2017 р. 
Просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Угодою №б/н від 14.01.2015 р. у сумі 38 711,46 грн. (18 515,78 грн. – заборгованість за кредитом; 3,99 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 157,20 грн. – штрафи згідно з Угодою; 17 034,49 грн. – заборгованість по пені та комісії за користування кредитом) і вирішити питання розподілу судових витрат.
На обґрунтування указав, що 15.01.2014 р. між Банком і відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно з цієї заявою відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 15.01.2014 р. і взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.
Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок.
Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі надавши відповідачеві кредитний ліміт у розмірі 10 900 грн.
Із метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № б/н від 15.01.2014 р. між Банком і ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 14.01.2015 р.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за цією Угодою відповідач станом на 09.03.2017 р. має заборгованість перед Банком усього в розмірі 38 711,46 грн.
Відтак Банк убачає наявність підстав для звернення до суду за захистом свого порушено права.
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 р. позов Банку задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на користь Банку суму заборгованості в розмірі 38711,46 грн. із яких: 18515,78 грн. – заборгованість за кредитом; 3,99 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом; 17034,49 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 3157, 20 грн. – штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди та 1600 грн. у відшкодування судового збору.
Адвокат Шпуганич В.П. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-термін дії кредиту становив 6 місяців, тобто з 14.01.2015 р. по 14.07.2015 р., і саме за це період позивач вправі нараховувати відсотки. Після цього нових договорів про зміну умов кредитування і кінцевий термін повернення позики сторони не укладали;
-звернення із позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору;
-штраф і пеня є одним і тим самим видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне і те саме порушення не допускається;
-судом не вказано пункт Генеральної угоди, на підставі якої відповідач повинен оплатити штраф;
-судом першої інстанції не було з`ясовано причини виникнення комісії, підстав для її нарахування тощо.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – залишенню без змін, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що ОСОБА_1 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості, відображеному в наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості.
Таким чином, ОСОБА_1 не виконав умови взятого на себе кредитного зобов`язання, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та несплаті процентів за їх користування, що стало наслідком звернення Банку до суду за захистом своїх прав та інтересів.
При цьому встановив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.01.2015 р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22215,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% в місяць строком на 6 місяців.
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Згідно з п.2.1 Генеральної угоди від 14.01.2015 р. погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» числа по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти в сумі 3702,62 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, процентів.
Як убачається із п.2.2 Генеральної угоди, відповідно до ст.ст.212, 61, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеній в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. У такому випадку позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 3157,20грн.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).
Установлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.01.2015 р. відповідач отримав кредит у сумі 22 215,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Довід апеляційної скарги про те, що термін дії кредиту становив 6 місяців, тобто з 14.01.2015 р. по 14.07.2015 р., і саме за цей період позивач вправі нараховувати відсотки, не заслуговує на увагу, оскільки ґрунтується на суб`єктивній думці сторони відповідача, суперечить умовам Генеральної угоди та нормам матеріального закону.
Довід апеляційної скарги про те, що судом не вказано пункт Генеральної угоди, на підставі якої відповідач повинен оплатити штраф, також не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи є Генеральна угода (а.с.10), в якій указано всі умови, відповідно до яких із відповідача за порушення умов виконання Генеральної угоди передбачено стягнення пені, штрафів, комісії.
Довід апеляційної скарги про те, що звернення із позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору, взагалі не має жодного відношення до суті спірних правовідносин.
Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, не відображають суті спірних правовідносин і є недостатніми для скасування рішення суду першої інстанції.
Банком до справи додано всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед Банком.
Натомість, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не спростовано правової позиції Банку та не підтверджено своїх заперечень.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу адвоката Шпуганича Василя Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 04 березня 2020 р.
Судді: