П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5070/19	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
          
           Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу  Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У серпні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області про нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 3 місяці 2018р. - 6 250грн..
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником транспортного засобу марки "AUDI Q7" 2017р. випуску, яке було зареєстровано 25.10.2018р..
          У грудні 2018р. ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №0022911-5307-1503, яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок з фізичних осіб у сумі 6 250грн..
Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки середньо ринкова вартість автомобіля становить менше ніж 375 мінімальних заробітних плат, що виключає його автомобіль з об`єктів оподаткування транспортним податком.
Посилаючись на вказані обставини звернувся в суд із відповідним позовом.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019р. адміністративний позов задоволено.
          Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області форми "Ф" №0022911-5307-1503 від 1.12.2018р. про нарахування ОСОБА_1 транспортного податку у розмірі 6 250грн..          
          Стягнуто з ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,4грн..
          В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги ГУ ДФС в Одеській області, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.
          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що середньоринкова вартість автомобіля позивача нижче порогу оподаткування, а тому вказаний транспортний засіб не є об`єктом оподаткування згідно пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.
          Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв`язку з чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
          За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
          Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, з наступних підстав.
Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, зареєстрованого 25.10.2018р., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .
При цьому, 1.12.2018р. ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №0022911-5307-1503, яким ОСОБА_1 нараховано суму податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" за 2018р. у розмірі 6 250грн..
Не погоджуючись з отриманим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з урахування підстав, за якими апелянт пов`язує його скасування, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Положеннями ст.67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.          
          Так, згідно пп.267.1.1  п.267.1  ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
          У відповідності до пп.267.2.1  п.267.2  ст.267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
          Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою КМУ, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального";
          Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
          Згідно п.267.4  ст.267 ПК України  ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000грн. за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.
          Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
          Апеляційним судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності нарахованого позивачу податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку у 2018р..
          Так, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018р. є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
          В свою чергу, станом на 1 січня 2018р., згідно  ЗУ "Про державний бюджет на 2018р.", мінімальна заробітна плата становила 3  723грн..
          Отже, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018р. є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1  396  125грн., а також з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
          Вищезазначеними положеннями ПК України встановлено, що при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
          Такий перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018р., із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
          З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.
          При цьому, межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018р..
          Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 5 червня 2018р. по справі за №821/1543/17.
          Окрім того, апеляційний суд зазначає, що необхідною та достатньою інформацією для нарахування платникам податків податкових зобов`язань з транспортного податку є отримані контролюючим органом відомості від органів внутрішніх справ щодо зареєстрованих на підконтрольній їм території легкових автомобілів, а також розміщений на офіційному веб-сайті міністерства перелік легкових автомобілів.
          Так, згідно переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018р., наявному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, легковий автомобіль марки AUDI модель Q7 2017 року випуску з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 та типом пального бензин підлягає оподаткуванню транспортним податком, оскільки        його середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів заробітних плат, встановлених законом на 1 січня 2018р..       
          В свою чергу, в межах спірних правовідносин, судова колегія зазначає, що автомобіль позивача - марки AUDI, моделі Q7, 2017 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 2995см.куб., враховуючи загальний метод округлення чисел, є ідентичним автомобілю, який наявний в переліку автомобілів на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а саме, автомобіль марки AUDI, моделі Q7, 2017 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0л., та середньоринкова вартість якого у 2018р. була більшою ніж 1  396  125грн..
          Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що податковий орган проводячи нарахування позивачу транспортного податку на автомобіль, який придбаний в 2018р. діяв у відповідності до чинних норм податкового законодавства України.     
          При цьому, враховуючи те, що перша реєстрація відповідного автомобіля позивачем в Україні проведена у жовтні 2018р., то судова колегія вважає, що податковим органом правомірно нараховано суму спірного податкового зобов`язання за 3 повних календарних місяці 2018р., у відповідності до положень пп.267.6.6  п.267.6  ст.267 ПК України.
          Що стосується тверджень позивача про те, що середньоринкова вартість його автомобіля нижче порогу вартості, необхідного для оподаткування, то судова колегія вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.
          Так, середньоринкова вартість автомобіля позивача ґрунтується на підставі інформації з офіційного веб-сайту AUDI та визначена позивачем самостійно шляхом застосування формули передбаченої Постановою КМУ за №66 від 18.02.2016р. "Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів".
          Як вбачається із матеріалів справи, що позивачем застосовано ціну нового автомобіля виходячи із відомостей офіційного сайту AUDI станом на 7.03.2019р., в той час, податковий орган приймаючи податкове повідомлення-рішення прийняте посилався на відомості станом на 21.11.2018р. .
          Разом з цим, податковий орган на підтвердження обґрунтованості нарахування транспортного податку ОСОБА_1 надає роздруківку з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, з якою вбачається, що середньоринкова вартість транспортного засобу марки AUDI, моделі Q7, 2017 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0, бензин становить - 2 434 970,64грн., що є більшим ніж 375 розмірів заробітних плат, встановлених законом на 1.01.2018р., вказана роздруківка містить інформацію станом на 21.11.2018р., тобто за 10 днів до прийняття спірного податкового повідомлення рішення.
          Отже, з урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що податковий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв у відповідності до встановлених та чинних норм податкового законодавства України.
Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

 П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019р. - скасувати.
          Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
          Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 39398646) на користь Держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993473; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача  UA9089 9998 03131 1125 60000 26001; код класифікації доходів бюджету 22030106)  судовий збір у розмірі 1 152,6грн..
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                                     
                    
                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 25 березня 2020р.

                    
Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                   А.В. Крусян                                                                                                    

                                                                                                   О.В. Яковлєв