ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3448/20 Справа № 204/5280/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, третя особа: Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: літ. А-1 житловий будинок (гл.маз. обкладений цеглою), житловою площею 57,9 кв.м., загальною площею 102,1 кв.м., господарчих будівель та споруд: Б,В – сараї (шл.бл.), Г,Г1 – гаражі (бет.бл.), Д – гараж (шл.бл.), Е – вбиральня (дерев.), Ж – душ (дерев.), над Г,Г1 – літня кухня З, дерев.обкл.пінобл, Л – сарай (дерев), обкл. пінобл), М – навіс, №1-9,І – огорожі, інші споруди, в порядку спадкування за законом. 
       В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що  22 грудня 1998 року між його батьком - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі – продажу 1/2 частини будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадщину було прийнято матір`ю позивача - ОСОБА_4 , яка за життя не встигла оформити спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачем до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, відповідно до якої було заведено спадкову справу №488/2018. В порядку спадкування за законом 13 березня 2019 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину 1/2 частини спадкового майна, до якого входить вищезазначений житловий будинок. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину іншої 1/2 частини житлового будинку позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що договір не зареєстровано в Дніпровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що є порушенням ст.182 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). У зв`язку з тим, що на момент придбання 1/2 частини житлового будинку, яка до речі є спільною сумісною власністю батьків, діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав, тобто ці права на сьогоднішній день, є такими, що фактично визнані державою, та до ОСОБА_4 , перейшли права на спадкування 1/2 частини придбаного житлового будинку після смерті батька позивача, але які вона не встигла оформити за життя. Інша ж 1/2 частина придбаного житлового будинку (його частини) належала їй як співвласнику нерухомого майна. Таким чином, позивач вважає, що прийнявши спадщину після смерті матері позивача - ОСОБА_4 , він, як спадкоємець першої черги, набув права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали їй на день смерті, а саме набув право на спадкування 1/2 частини будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , та вважає, що неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин, тому, останній і вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. 
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог /а.с. 109-112/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилався у своїй позовній заяві /а.с. 117-125/.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, будь-яких заперечень проти доводів апеляційної скарги суду надано не було.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1937 року народження, та ОСОБА_5 а, 1934 року народження, уклали шлюб 03 січня 1965 року, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого «Домом бракосочетания г. Днепропетровск». Після реєстрації шлюбу прізвище жінки – ОСОБА_6 , чоловіка - ОСОБА_6 /а.с.38/.
Згідно свідоцтва про народження, виданого «Домом счастья Ленинского района г. Днепропетровска», ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , батьками якого значаться: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_2 /а.с.33/.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років про що в Книзі реєстрації смертей 2008 року 06 березня зроблено відповідний актовий запис за №2041 /а.с.31/.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки, актовий запис №1409, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с.32/.
30 березня 2019 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А видано свідоцтво про право на спадщину за законом та на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці знаходиться: А-1 – житловий будинок (гл. Маз., обкладений цеглою) житловою площею 57,9 кв.м., загальною площею 102,1 кв.м. та такі господарчі будівлі та споруди: Б,В – сараї (шл.бл.), Г,Г1 – гаражі (бет.бл.), Д – гараж (шл.бл.), Е – вбиральня (дерев) Ж – душ (дерев), над Г, Г1 – літня кухня З, дерев. Обкл..пінобл., Л – сарай (дерев), обкл..пінобл.), М – навіс, №1-9,І – огорожі, інші споруди, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11 травня 1970 року за реєстром №1-459 належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав /а.с.35/.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/2 ОСОБА_1 /а.с.36/.
Проте, 26 березня 2019 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої вбачається, що 15 серпня 2018 року за заявою про прийняття спадщини сина спадкодавця ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №488/2018 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 , як документ, що посвідчує право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 наданий договір купівлі-продажу, посвідчений на товарній біржі по торгівлі нерухомістю та транспортом «СОЮЗ» м. Дніпропетровська 22 грудня 1998 року, за реєстром 3-4 на ім`я ОСОБА_2 . Проте, договір не зареєстрований ОСОБА_2 в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що є порушенням ст.12 ЦК України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 /а.с.37/.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 1998 року був укладений договір купівлі-продажу частини будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що посвідчено членом Товарної біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом «СОЮЗ» ОСОБА_7 . Відповідно до даного договору ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 . На земельній ділянці розташовані: А1 житлов. Буд. рубл. із пл. обкл. кирп. житловою площ. 49,3 кв.м., Б сарай шл. бл., В сарай шл. бл., Д гараж кир. шл. бл., Е літній душ дощ., Ж уборн. дощ., №1-9 І огр. спор. Ця частина будинку належить продавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, від 14 серпня 1982 року. № 13647 посв. 3-ю держ нот конт., та зареєстрованого в БТІ м. Дніпропетровська, в реєстровій книзі №501, під реєстровим №68 /а.с.25/.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовнми вимогами про визнання за ним право власності на частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_4 . При цьому відповідачем в даній справі зазначає свою сестру- Чечелівську районну у місті Дніпрі раду.
Стаття 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.
Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належних відповідачів, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі.
Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.
Так, враховуючи що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування було пред`явлено до Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, тоді як з позовними вимогами необхідно звертатись до особи права та інтереси якої безпосередньо стосуються предмету спору. Виходячи з того, що позивачем не заявлялось клопотань про заміну неналежного відповідача колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відмову в позові, як такого, що пред`явлений не до тієї особи 
З огляду на викладене, відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий відповідно до норм закону, оскільки вирішуючи спір між сторонами, суд в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін, давши їм належну правову оцінку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       М.О. Макаров