Номер провадження: 22-ц/813/3516/20 
Номер справи місцевого суду: 501/1936/17
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2020                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
апелянт - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» в особі тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора Гладун Олени Миколаївни,
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс», 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» в особі тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора Гладун Олени Миколаївни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2018 року у складі судді Пушкарського Д.В., 
в с т а н о в и в:
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ Сервіс» та з урахуванням уточнень просив суд: визнати недійсним з моменту укладення договір №723567 від 08.03.2017 з Додатком №1 та №2 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО»; стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 925,58 грн.; визнати недійсним, з моменту укладення договір №723567 від 08.03.2017, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ СЕРВІС»; стягнути з ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14 864,04 грн.; стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» 25 789,62 грн. за договором №723567, інфляційні витрати у розмірі 3 533,17 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.03.2017 між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладений договір №723567, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему Авто Так. Метою укладення договору було отримання автомобілю марки Chevrolet Cruze вартістю 412890,00 грн. 09.03.2017 позивач, за пропозицією ТОВ «АТ СЕРВІС» сплатив винагороду у сумі 14864,04 грн. на рахунок ТОВ «АТ СЕРВІС». Позивач посилається на те, що в договорі та додатках до нього не вказані підприємства з якими відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Позивач вважає, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз`яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.12.2018 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано недійсним з моменту укладення договір №723567 від 08.03.2017 з додатком №1 та №2, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО». Стягнено з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10925,58 грн. Визнано недійсним з моменту укладення договір №723567 від 08.03.2017, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ СЕРВІС». Стягнено з ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14864,04 грн. Стягнено в рівних частках з ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «АВТО ПРОСТО» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, стягнувши з позивача судовий збір сплачений за подання скарги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що законність та відповідність законодавству України укладеного між сторонами договору неможливо ставити під сумнів, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такої діяльності, що виключає можливість визнання договору недійсним. Позивачу до підписання договору довелася вичерпна інформація про послуги, що надаютьсяТОВ «АВТО ПРОСТО», яка містилися у договорі та додатках до нього. Підписавши договір, учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з ним, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі ОСОБА_2 Так, у разі відмови йому були б повернуті усі сплачені ним кошти. Суд дійшов неправильного висновку про те, що укладений договір в рамках системи придбання товарів у групах є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не врахував того, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Посилання суду на істотний дисбаланс прав та обов`язків позивача і відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності. Судом не застосовані позиції Верховного Суду та Верховного Суду України. 
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «АТ Сервіс» в особі тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора Гладун О.М. подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, стягнувши з позивача судовий збір сплачений за подання скарги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не навів жодного обґрунтування того, чому договір доручення №723567 від 08.03.2017 є недійсним та яким чином ТОВ «АТ Сервіс» порушило права позивача.30.03.2017 позивача було включено до групи №1263 та надано порядковий номер у груп – 3, про що ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило ТОВ «АТ Сервіс», а у останнього виник обов`язок щодо перерахування коштів на рахунокТОВ «АВТО ПРОСТО» на виконання договору доручення, укладеного з позивачем. 30.03.3017ТОВ «АТ Сервіс» отримало повідомлення про формування групи та перерахувало кошти у розмірі 14864,04 грн на рахунокТОВ «АВТО ПРОСТО», виконавши таким чином договір доручення №723567 у повному обсязі та у передбачений договором строк. На даний час кошти перераховано ТОВ «АВТО ПРОСТО». Суд також взагалі не зазначив, чому відхилив доводиТОВ «АТ Сервіс», викладені у відзиві на позов. 
04.07.2019 ОСОБА_1 надав суду відзив на скаргу ТОВ «АВТО ПРОСТО», в якому просив залишити її без задоволення та збільшити розмір грошових стягнень з відповідача, стягнувши вказані в рішенні грошові кошти в подвійному розмірі (п.2 ст. 230 ЦКУ)– 51579,24 грн. і 5000 грн, як компенсацію моральної шкоди, спричиненої позивачу. 
16.07.2019 ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало суду відповідь на відзив на скаргу, в якій просить суд задовольнити скаргу та скасувати рішення,ухваливши нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача судовий збір сплачений за подання скарги. 
26.11.2019 від ТОВ «АТ Сервіс» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника товариства. 
07.04.2020 від ТОВ «АВТО ПРОСТО» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням заходів щодо запобігання поширенню на території України коронавірусної інфекції. 
14.04.2020 сторони в судове засідання не з`явилися. 
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.
Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вирішила здійснювати розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Дослідивши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що при укладанні спірних правочинів, TOB «АВТО ПРОСТО» та ТОВ «АТ Сервіс» допустивши нечесну підприємницьку практику, не надали ОСОБА_1 необхідну, доступну та достовірну інформацію, а також у договорах використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого, позивача було введено в оману. Відтак, значна частина умов договору є несправедливими відносно споживача та суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки фактично всю відповідальність та всі ризики покладено на споживача та виключено таку для відповідача. 
Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.09.2015 ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало безстрокову Ліцензію на право здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. 
08.03.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір №723567, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Авто Так». Договір укладено шляхом його підписання сторонами та додатку №1, додатку №2, які є невід`ємною частиною основного договору. Терміни, що використовуються у договорі та системі «Авто Так», визначаються договором.
Як зазначив позивач та в письмових поясненнях підтвердив представник ТОВ «АТ Сервіс», 08.03.2017 між ТОВ «АТ Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір доручення №723567, на виконання якого позивач 09.03.2017 здійснив платіж у розмірі 14864,04 грн. (т.1 а.с.28).
За умовами договорів учасник стає покупцем автомобіля через механізми надання права на отримання автомобіля та за умови виконання ним усіх зобов`язань. 
Згідно з додатком №1 до договору від 08.03.2017 №723567, винагорода за послуги, пов`язана з включенням договору до системи «Авто Так» та формування групи у % + ПДВ складає 14864,04 грн, періодичний платіж 0,8333%, щомісячна винагорода 0,415% + ПДВ, винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3% + ПДВ. У свою чергу вказані платежі є виплатою за автомобіль марки Chevrolet Cruze вартістю 412890,00 грн.
Виконуючи умови договору укладеного з ТОВ «АВТО ПРОСТО», позивач, здійснив платіж в розмірі 5496,94 грн, згідно з квитанцією від 06.04.2017 №204, а також платіж в розмірі 5428,64 грн, згідно з квитанцією від 26.05.2017 №6 (т.1 а.с.28).
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до статті 19 спірної угоди, укладеної між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО», підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник підтверджує, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків. Учасник заявляє, що отримав всі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом. Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.
Висновок суду першої інстанції про те, що спірні договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, є помилковим з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).
Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Пунктом 7 частини третьої зазначеної статті встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.
Суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.
Спірний договір було укладено 08.03.2017, а з 15.09.2015 відповідач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії.
Також є помилковим, висновок суду першої інстанції про те, що умови спірного договору, укладеного з ТОВ «АВТО ПРОСТО» є несправедливими по відношенню до ОСОБА_1 оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача з огляду на таке.
Поняття «несправедливі умови договору» закріплене в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
За вказаної норми умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті3, частини третьої статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).
Вбачається, що ОСОБА_1 , після ознайомлення з умовами договору, протягом 14 днів з дня його підписання не звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з вимогою про його розірвання та погодився із запропонованими умовами.
З огляду на це, не вбачається наявність істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін договору №723567 від 08.03.2017, оскільки умови договору визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України. 
Посилання позивача щодо порушення положень ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, так як ОСОБА_1 письмовою заявою підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього, що підтверджується його підписом в оспорюваному договорі.
Що стосується доводів позивача про те, що в спірному договорі не зазначений строк отримання автомобіля, ціна автомобіля та кінцевий термін дії самого договору, є безпідставними, оскільки предметом договору, укладеного між сторонами є не купівля-продаж автомобіля, а надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто так».
Враховуючи зазначене, підстави для визнання недійсним договору відсутні, оскільки сторони під час укладення оспорюваного договору з додатками погодили всі істотні умови, у тому числі щодо порядку, строків та визначення розмірів платежів, процедури отримання автомобіля учасником, такі умови викладені чітко і ясно, тоді як позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що під час укладення договору з ТОВ «АВТО ПРОСТО» його введено в оману, не надавши інформацію про умови договору в повному обсязі. 
В частині вирішення вимог про визнання недійсним, укладеного 08.03.2017 між ТОВ «АТ Сервіс» і ОСОБА_1 , договору доручення, апеляційний суд також дійшов висновку про відсутність таких підстав, оскільки позивачем не наведено, а судом не встановлено, передбачених ст. 215 ЦК України підстав для його недійсності.
Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1ст. 376 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» таТовариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» задовольнити.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2018 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 28.04.2020.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: