ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 р. 	Справа № 440/4909/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства оборони України, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року по справі № 440/4909/19
за позовом   ОСОБА_1     
до  Міністерства оборони України     
третя особа     ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати п.4 Протоколу № l62 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22 листопада 2019 року щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" протиправним та скасувати його; 
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду війни 2 групи з 08 лютого 2017 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків  військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, та вжити заходи до її виплати. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2019 №162, у частині повернення на доопрацювання ОСОБА_1 заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з 08.02.2017, внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою КМУ від 25.12.2013 №975, як особі з інвалідністю 2 групи з 08 лютого 2017 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків  військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивачем подана апеляційна скарга.
Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, просив скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач за наявності всіх законних підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги незаконного ухилився від прийняття рішення та безпідставно повернув документи на доопрацювання.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем було подано неповний пакет документів, а саме не було подано документи, що свідчать про причини та обставини поранення, зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. А тому обґрунтовано було повернуто документи позивача на доопрацювання щодо призначення одноразової грошової допомоги. 
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач проходив військову службу під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан в період з 20 липня 1986 року по 27 липня 1987 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 та довідкою Котелевського районного військового комісаріату №1 від 02.03.2017, копії яких наявні у матеріалах справи.
18.01.2017 судово-медичним експертом відділу експертизи обласного бюро СМЕ ДОЗ  Полтавської облдержадміністрації складено акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 77 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким при огляді виявлено шрами шкіри голови, які є результатом загоєння ран, і по своїх морфологічних характеристиках не вступають в протиріччя з механізмом їх утворення, внаслідок вогнепальних поранень та давністю їх утворення в період бойових дій, на які вказує обстежуваний.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №275 від 26.01.2017 року, поранення, контузія та захворювання позивача, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до довідки МСЕК Серії АВ № 0563255 від 22.02.2017, ОСОБА_1 з 08.02.2017 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії.
ОСОБА_1 16 березня 2018 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу. До заяви додав копії: паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення,  довідки до акта МСЕК,  акта судово-медичного дослідження, витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, довідки про проходження військової служби в ЗС.
Листом від 23 березня 2018 року № 12/556 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача, що згідно з переліком документів, визначених Порядком та умовами призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України  № 975 від  25 грудня 2013 року, підставою для виплати допомоги, зокрема, є документ, що свідчить про причини та обставини поранення. А оскільки копію такого документа заявником не надано, матеріали щодо нього не можуть бути поданими на розгляд розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.
Не погодившись з вказаною відмовою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 звертався до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі № 816/1363/18, що набрало законної сили, було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи з 08 лютого 2017 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 16 березня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України.
У цьому рішенні суд прийшов до висновку, що наведений у пункті 21.8 цього Положення перелік документів є примірним, а обставини отриманих позивачем травм (поранень, контузії) можуть бути підтверджені будь-якими документами, що міститимуть достовірні відомості. Документом, який свідчить про причини та обставини травм (поранень, контузії), зокрема, про те, що вони не пов`язані з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, є акт судово-медичного дослідження (обстеження)  №77 від 18 січня 2017 року, оскільки такий акт містить вказівку на першопричину отриманих позивачем травм (поранень, контузії).
На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_1 листом №12/3058 від 28.10.2019 подав розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України пакет документів щодо вирішення питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, зазначивши при цьому, що він має право на отримання такої допомоги.
22 листопада 2019 року за результатами розгляду направлених Полтавським ОВК документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №162, пунктом 4 якого повернуто на доопрацювання документи для призначення одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_1 , оскільки заявник не надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його фактично відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  вказане рішення Міністерства оборони України, прийняте в порушення вимог Порядку № 975, є протиправним, підлягає скасуванню, а тому суд зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно із ч. 6 ст. 16-3 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 вказаного Закону)
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про признання та виплату одноразової допомоги, далі - Порядок № 975).
Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно п.12,13 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно із п. 15 Порядку №975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку. 
Отже, відповідно до п. 13 Порядку №975 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак, у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалося, оскільки згідно пункту 4 рішення, оформленого протоколом №162, документи для призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання. 
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що дослідженню у цій справі підлягає саме законність прийнятого рішення, тобто чи прийнято таке у межах та у спосіб визначених законодавством повноважень, а не підстави за яких документи були надіслані на доопрацювання.
Колегія суддів вважає, що прийняття Міноборони рішення про повернення на доопрацювання документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам Порядку № 975, оскільки положеннями цього Порядку не передбачено можливості вирішення цього питання шляхом прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі, що відповідач обґрунтовано повернув на доопрацювання документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача про повернення на доопрацювання документів позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам Порядку № 975,  а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
У зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідачем не вирішено, оскільки документи повернуті, рішення, передбачене Порядком №975, суб`єкт владних повноважень не приймав, тому  колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги позивача про прийняття судом конкретного рішення щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, оскільки таке рішення суду буде  передчасним.
Окрім того, колегія суддів зауважує, що вимоги позивача про зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу не є належним способом захисту прав позивача у ситуації, коли питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю відповідач фактично не вирішив.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення згідно з Порядком № 975.
Однак, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не приймав рішення про відмову в призначенні позивачу грошової допомоги і дослідженню у цій справі підлягала саме законність прийнятого рішення, тобто чи прийнято таке у межах та у спосіб визначених законодавством повноважень, а не підстави за яких документи були надіслані на доопрацювання. 
Колегія суддів зазначає, що саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 741/972/16.
А відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
За таких обставин, з абзацу третього резолютивної частини рішення суду слід виключити слова «з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.  
Згідно із ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає зміні шляхом виключення із абзацу третього резолютивної частини рішення слів «з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні».
В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково. 
Виключити з абзацу третього резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі № 440/4909/19 слова «з урахуванням правової оцінки суду, викладеної у цьому рішенні».
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі№ 440/4909/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.І. Старосуд 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.М. Мінаєва