Ухвала
 
03 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 296/3062/18
провадження № 61-3588ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області  на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 
2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ в. о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Прокопчука В. В. № 469-к від 21 грудня 2017 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 , у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України та скасовано його. Визнано незаконним наказ в. о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Прокопчука В. В. № 480-к від 29 грудня 2017 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 в перший день після закінчення тимчасової непрацездатності та скасовано його. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста господарського відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 30 грудня 2017 року. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2017 року по день поновлення на роботі в сумі 157 696,34 грн. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування спричиненої моральної шкоди 5 000,00 грн.  Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 8 737,84 грн допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 6 серпня 2019 року змінено, зазначивши дату поновлення 
ОСОБА_1 на роботі - з 07 березня 2018 року, а також зменшено суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , із 157 696,34 грн до 139 821,44 грн. В решті рішення залишено без змін.
 
20 лютого 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, засобами поштового зв`язку, направило на адресу  Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корольовського районного суду 
м. Житомира від 06 серпня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк до 03 квітня 2020 року для усунення недоліків. 
 
25 березня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не урахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 листопада 
2018 року у справі № 292/50/18 (провадження № 61-44153св18), від 26 вересня 
2019 року у справі № 283/302/18 (провадження № 61-48522св18) та від 19 листопада 2019 року у справі № 296/869/18 (провадження № 61-47771св18). 
 
Також скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази у їх сукупності, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтею 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Корольовського районного суду м. Житомира цивільну справу 
№ 296/3062/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. В. Сердюк   А. І. Грушицький   І. М. Фаловська