ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2020 року 
Київ
справа №808/2540/16
адміністративне провадження №К/9901/31225/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 (головуючий суддя Семененко Я.В., судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.) у справі №808/2540/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, суб`єкт підприємницької діяльності) звернулась до суду з позовом до Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2015 №0004401702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування; №0004411702, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

2. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на безпідставність висновку контролюючого органу щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 положень податкового законодавства, та як наслідок неправомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. На переконання позивача, встановлені перевіркою порушення у вигляді заниження позивачем оподатковуваного доходу та, як наслідок, заниження податку з доходів фізичних осіб, а також не оприбуткування та не ведення обліку товарно-матеріальних цінностей в Книзі доходів та витрат вважає такими, що не підтверджені належним та допустимим доказами. За викладеного, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає, що контролюючим органом неправомірно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, на підставі яких позивачу безпідставно збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб та застосовано штрафні санкції згідно положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 

3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано правомірністю прийняття спірних  податкових повідомлень-рішень, оскільки встановлений контролюючим органом факт заниження позивачем грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування, а також проведення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , яка знаходиться на загальній системі оподаткування, розрахунків без використання реєстраторів розрахункових операцій, та реалізація ТМЦ не облікованих в Книзі доходів і витрат, які зафіксовані в акті перевірки, не спростовано в процесі розгляду справи.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702. В іншій частині позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702 та ухвалюючи в цій частині нову постанову про задоволення позову, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно накладено на позивача штрафні санкції в розмірі 62842,70грн (31421,35грн х 2) за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме:    реалізація товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі доходів та витрат, на суму 31421,35грн, оскільки, на переконання суду, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство зобов`язувало фізичних осіб-підприємців вести облік доходів та витрат, а не облік товарних запасів за місцем їх реалізації чи зберігання. Суд апеляційної інстанції також зауважив, що доводи податкового органу про обов`язок позивача вести облік товарів за місцем реалізації чи зберігання шляхом відображення такого обліку у Книзі обліку доходів та витрат є необґрунтованими, а прийнятне на їх підставі податкове повідомлення рішення від 10.09.2015 №0004411702 таким, що підлягає скасуванню.

В іншій частині, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо правомірності проведення позивачу донарахувань з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування, з огляду на те, що встановлений контролюючим органом факт заниження позивачем грошового зобов`язання, не спростовано в процесі в процесі розгляду справи в обох судових інстанціях 

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Токмацька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області звернулася до суду касаційної інстанції, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 у справі №808/2540/16 в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702 та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, в іншій частині - рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

6. Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та на виконання підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем, крім іншого, вимог пункту 12 статті 3, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в наслідок проведення позивачем розрахункових операцій за готівку без використання реєстраторів розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 24.07.2015 №265/172/ НОМЕР_1 та прийнято, крім іншого, податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702, яким до позивача на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 62842,70грн.

Фактичною підставою для застосування вказаної суми штрафних санкцій став висновки контролюючого органу про порушення позивачем ведення касової дисципліни, внаслідок реалізації товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі доходів та витрат, на суму 31421,35грн. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначив про обов`язок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка перебуває на загальній системі оподаткування, здійснювати облік товарів за місцем їх реалізації, з відображенням такого обліку у Книзі обліку доходів та витрат.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в ході проведення перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 контролюючим органом проводився аналіз відповідності закуплених та реалізованих товарно-матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду (з урахуванням закуплених та реалізованих товаро-матеріальних цінностей). Згідно інформації, яка міститься у наданій до перевірки Книзі обліку доходів та витрат №108 від 16.02.2011 встановлено, що залишки товарно-матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду становлять 39751,23грн; залишок товарно-матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду, по результатам перевірки, становить 71172,58 грн. Розбіжність по результатам перевірки - 31421,35грн.

Судами також встановлено, що для виявлення обставин появи розбіжностей, контролюючим органом досліджено Книгу обліку доходів і витрат, банківські первинні документи, звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій, Книги обліку розрахункових операцій. Також 23.07.2015 відповідачем у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було відібрано письмові пояснень, згідно яких встановлена контролюючим органом розбіжність в сумі 31421,35грн виникла у результаті реалізації позивачем товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі обліку доходів та витрат №108 від 16.02.2011 та не проведені через реєстратор розрахункових операцій.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги Токмацька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області вказує про порушення судом апеляційної інстанції норми матеріального та процесуального права; перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки; вказує на неврахування судом апеляційної інстанції доводів контролюючого органу та фактичних обставин справи щодо порушення позивачем ведення касової дисципліни, що було встановлено під час проведення перевірки; зазначає про ненадання належної оцінки доказам, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті позовних вимог. Зокрема, контролюючий орган вказує, що єдиною нормою, яка встановлює для фізичних осіб-підприємців порядок обліку товару є пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, якою передбачено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення      визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.  А тому, на переконання контролюючого органу, накладні на наявний в реалізації товар та відповідний запис в Книзі обліку доходів і витрат про вибуття товару має бути в обов`язковому порядку підтверджено веденням обліку в порядку визначеному законодавством. Податковий орган вважає, що застосування до позивача на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 62842,70грн внаслідок неоприбуткування та не ведення обліку товарно-матеріальних цінностей в Книзі доходів і витрат є правомірним.

9. В свою чергу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не скористалась своїм правом та не подала заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Конституція України:

10.1. Частина друга статті 19.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Пункт 177.10 статті 177. 

Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення   визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

11.2. Пункт 178.6 статті 178. 

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку   та   порядок його ведення   визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

12. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Стаття 2.  

Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

12.2. Пункт 1 статті 3.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

12.3. Пункт 12 статті 3. 

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

12.4. Стаття 6.

Облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

12.5. Стаття 15.

Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

12.6. Стаття 20.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють  підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування не зобов`язані вести обліку товарних запасів. 

14. Натомість фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зобов`язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

15. Книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджено наказом ДПА України від 24.12.2010 №1025 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за №1425/18720) «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (Наказ втратив чинність 18.10.2013). Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 затверджено нову форму Книги обліку доходів і витрат, які ведуть  фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядок її ведення.

16. Пунктом 3.2 вказаного Порядку встановлено, що сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання відображається у графах 2 та 11 вищезазначеної Книги. Облікування товарних запасів - відображення даних про залишок товарно матеріальних цінностей в книзі обліку доходів і витрат.

17. Порушення обліку кількості товарів тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 вказаного Закону).

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (в редакції, що діяла до 08.02.2020).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702, суд першої інстанції, враховуючи встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки обставини щодо не ведення позивачем обліку товарно-матеріальних цінностей в Книзі доходів і витрат №108 від 16.02.2011, записи в якій мали здійснюватися  відповідно до наказу ДПА України від 24.12.2010 №1025, надав належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) щодо оцінки доказів, та дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем ведення касової дисципліни.

Так, судом першої інстанції за результатом перевірки Книги обліку доходів та витрат №108 від 16.02.2011 встановлено реалізацію позивачем товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі доходів та витрат на суму 31421,35грн. 

До того ж, згідно письмових пояснень, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи, наданих відповідачу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вбачається, що встановлена контролюючим органом розбіжність в сумі 31421,35грн виникла в результаті реалізації позивачем товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі обліку доходів та витрат №108 від 16.02.2011 та не проведені через реєстратор розрахункових операцій.

Судом першої інстанції також встановлено, що на момент здійснення перевірки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не надала контролюючому органу доказів ведення обліку товарів, які реалізовано, що в свою чергу унеможливило перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення ним продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Таким чином, Верховний Суд вважає умотивованим висновок суду першої інстанції про те, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а тому, застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 62842,70грн за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме:    реалізація товарно-матеріальних цінностей, які не обліковані в Книзі доходів та витрат на суму 31421,35грн є правомірним. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

21. Судом першої інстанції в повному обсязі встановлено фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок щодо обов`язку позивача вести облік товарів за місцем реалізації чи зберігання шляхом відображення такого обліку у Книзі обліку доходів та витрат, оцінка доказів зроблена з огляду на приписи норм процесуального законодавства (статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України), надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і контролюючим органом.

22. Враховуючи конкретно встановлені обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702, яким до позивача на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 62842,70грн, натомість позивачем, з огляду на приписи процесуального закону (частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо реалізації ТМЦ, які не обліковані в Книзі обліку доходів і витрат. 

23. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми, що регулюють спірні відносини та встановлені обставини справи в сукупності, дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права в оскаржуваній відповідачем частині, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області підлягає частковому задоволенню.

24. В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення 10.09.2015 №0004401702, рішення суду апеляційної інстанції в цій частині особами, які беруть участь у справі, не оскаржується, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним доводам суду у рамках даного касаційного провадження.

25. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

26. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 у справі №808/2540/16 в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №0004411702 скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 в цій частині. 

В решті позовних вимог постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 у справі №808/2540/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
І.Я. Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду