ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

03 червня 2020 року
м. Харків
справа № 629/1444/20
провадження № 22-ц/818/3147/20

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Бурлака І.В., Маміної О.В..

за участю секретарів судових засідань – Соколової А.В.,

учасники справи:
заявник: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Агросвіт»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
апелянт: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 
за заявою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про забезпечення позову,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2020 року, постановлену суддею Ткаченко А.О., в залі суду в м. Лозова, 
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2020 року заяву Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про забезпечення позову – задоволено. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь які дії на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 :03:000:0365, а саме проводити геодезичні та сільськогосподарські роботи до вирішення питання по суті.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою суду порушені права власника земельної ділянки громадянина ОСОБА_1 та орендаря ОСОБА_2 за діючим договором оренди землі від 01.03.2020 року, зареєстрованого в Державному реєстрі 03.03.2020 року. Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції помилково виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є право користування земельною ділянкою. Також вказує, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не співмірні із заявленими позовними вимогами та перешкоджають господарській діяльності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2020 року представник ПОСП «Агросвіт» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь які дії на земельній ділянці з кадастровим номером 6323981500:03:000:0365, а саме проводити геодезичні та сільськогосподарські роботи до вирішення питання по суті.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що ПОСП «Агросвіт», мають намір протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до власника земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером 6323981500:03:000:0365 про визнання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 6323981500:03:000:0365 недійсними, оскільки до адміністрації ПОСП «Агросвіт» поступила заява від громадянина ОСОБА_2 про те, що він уклав договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6323981500:03:000:0365 з власником земельної ділянки ОСОБА_1 . До цього дня ПОСП «Агросвіт» не було відомо, що вказана земельна ділянка перейшла до нового власника ОСОБА_1 Спірна земельна ділянка раніше належала ОСОБА_3 , який помер в 2010 році з яким ПОСП «Агросвіт» уклало договір оренди 01.12.2007 року та зареєструвало у встановленому порядку. Весь час земельна ділянка знаходилась в користуванні ПОСП «Агросвіт» нараховувалася орендна плата, про існування спадкоємців ПОСП «Агросвіт» ніхто не повідомляв. Вважають, що договір оренди в разі смерті орендодавця під час дії договору або в день закінчення договору вважається продовженим (поновленим) до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця. Смерть власника земельної ділянки (орендодавця) не припиняє дії договору оренди тому орендар земельної ділянки може продовжувати користуватись земельними ділянками після смерті орендодавця (навіть якщо строк дії договору закінчився) до повідомлення його (орендаря) про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця. Цим правом ПОСП «Агросвіт» скористалось і продовжувало використовувати земельну ділянку на якій проведені роботи восени по оранці, а весною - культивація, боронування внесення добрив. У відповідності до ст.33 Закону України «Про оренду землі» ПОСП «Агросвіт» має першочергове право на поновлення договору оренди землі так, як земельна ділянка вказаним кадастровим номером була в оренді в ПОСП «Агросвіт» з 01.12.2007 року. Договір з ОСОБА_3 був зареєстрований 07.04.2008 року у Лозівському районному відділі Харківської районної філії «Центр Державного земельного кадастру при Державно комітеті України по земельних ресурсах» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07 квітня 2008 року за №40867700117. Новий власник вказаної земельної ділянки їх не повідомив про перехід права власності про укладання договору оренда з ОСОБА_2 . Своє першочергове право на оренду земельної ділянки вони мають намір відстоювати в судовому порядку. З метою запобіганню перешкоджанню виконувати польові роботи ПОСП «Агросвіт» та подальшому відстоюванню своїх законних прав на використання земельної ділянки, для реалізації їх права на звернення до суду, просять заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь які дії на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 :03:000:0365, а саме проводити геодезичні та сільськогосподарські роботи до вирішення питання по суті. 

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами, зазначав про імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви представника позивача.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Дані положення судом першої інстанції під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову були враховані у повному обсязі.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Судова колегія вважає, що заходи забезпечення, які застосовані судом першої інстанції не забезпечать виконання можливого рішення суду про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними.

Водночас, такими заходами можуть бути порушені права  ОСОБА_2 , який наразі орендує земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції.

Отже, застосовані заходи забезпечення позову перешкоджають сільськогосподарській діяльності  ОСОБА_2 .

Водночас відсутні підстави вважати, що невжиття таких заходів утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що заявник не довів наявності достатньо обґрунтованих припущень (до пред`явлення позовної заяви до суду), що після звернення з позовом до суду та розгляду справи по суті буде ускладненим чи неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2020 року про забезпечення позову не можна визнати обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2020 року – скасувати.
У задоволенні заяви Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про забезпечення позову – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        І.В. Бурлака 

                                                                               О.В. Маміна