УХВАЛА
17 квітня 2020 року 
Київ
справа №806/2375/17
адміністративне провадження №К/9901/9210/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу засновника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 
на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року  
у справі №806/2375/17
за позовом засновника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 
до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Житомирського міськвиконкому Головні Олега Вікторовича, 
третя особа  ОСОБА_3 
про визнання незаконною державну реєстрацію змін до установчих документів та скасування реєстраційних дій, визнання незаконною відмову, зобов`язання здійснити державну реєстрацію змін до установчих документів,
УСТАНОВИВ:
В серпні 2017 року засновник Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Житомирського міськвиконкому Головні О.В., в якому просила постановити рішення, яким визнати незаконною державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Рушничок» від 02 серпня 2017 року і скасувати реєстраційні дії №13051050070002597 та 1313051070071002597.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року  апеляційну скаргу засновника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року скасовано, а провадження у справі закрито.
27 березня 2020 року позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року  у справі №806/2375/17.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
При постановлені рішення суд апеляційної інстанції керувався правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у  постановах від 21 серпня 2019  року по справі №826/4311/15, від 06 листопада 2019 року по справі № 826/1344/17 та Верховного Суду, викладеною у постановах 20 серпня 2019 року у справі №805/2556/15, від 17 січня 2020 року у справі №686/15024/16.
Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від                   21 серпня 2019 року по справі №826/4311/15, від 06 листопада 2019 року по справі №826/1344/17 та Верховний Суд у постановах 20 серпня 2019 року у справі №805/2556/15, від 17 січня 2020 року у справі №686/15024/16 висловили правову позицію у подібних правовідносинах, за якою, звернення позивача до суду, яке зумовлене необхідністю захисту її корпоративних і майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин виключає можливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства. Спори, які виникли та стосуються корпоративних відносин відносяться до компетенції господарського суду.
Отже, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення  відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, а скаржник не обґрунтував необхідність відступлення від такої, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись положеннями частини четвертої статті 328, пункту 6 частини першої статті 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засновника товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 на     постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року  у справі №806/2375/17 за позовом засновника товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" ОСОБА_1 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Житомирського міськвиконкому Головні Олега Вікторовича, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконною державну реєстрацію змін до установчих документів та скасування реєстраційних дій, визнання незаконною відмову, зобов`язання здійснити державну реєстрацію змін до установчих документів.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                       І.В. Желєзний
Судді                                                                                                            Я.О. Берназюк     
                                                                                                                              Н.В. Коваленко