П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1412/19	
                                                                                
                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
                                                                                рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Миколаїв
                                                                                 18 жовтня 2019 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайки Аліни Сергіївни, Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайки Аліни Сергіївни, Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови ВП№28354272 від 17.01.2019 року про накладення стягнення на майно боржника на суму 61459,19 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначив, що постанова винесена відповідачем є незаконною та прийнятою безпідставно.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи і висновки суду не відповідають обставинам справи.
У своїх доводах апелянт зазначає, що оскільки в матеріалах виконавчого провадження містяться розрахунки заборгованості по аліментам, які суперечать один одному, проте апелянт вказує, що в задоволенні його клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи з цього приводу було безпідставно судом відмовлено, тому оскаржувана постанова є протиправною. Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким незаконно відмовлено йому в задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2002 року постановою Баштанського районного суду Миколаївської області з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2  неоподаткованого мінімуму доходів громадян в місяць на дитину, починаючи з 9 квітня 2002 року і до її повноліття.
Протягом періоду з 2002-2018 рр. позивач зазначав, що він регулярно сплачував аліменти, та продовжує їх сплачувати до досягнення дитиною 23-х років.
17.01.2019 року заступником начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайкою Аліною Сергіївною були винесені постанови ВП№28354272 про звернення стягнення на доходи позивача у розмірі 25% до виплати загальної суми боргу 61459,91 грн; та ВП №28354272 про накладення штрафу у розмірі 22954,09 грн. на заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 45908,18 грн.
22 січня 2019 року позивачем було отримано вищевказані постанови Баштанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ВП №28354272 (в п`яти екземплярах 1.КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги Баштанського району, 2.Центральна районна аптека № 30 філії ПКВО «Фармація», 3.Баштанське об`єднане УПФ України в Миколаївській області, 4.Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, 5. ОСОБА_1 ).
Вважаючи, що постанови є незаконними та винесені з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з вимогою щодо їх скасування.
Відповідач заперечував проти задоволення позову у зв`язку з тим, що при прийнятті рішення діяв відповідно до норм чинного законодавства.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не має, оскільки оскаржувана постанова ВП№28354272 від 17.01.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на суму 61459,19 грн. прийнята з урахуванням правомірно застосованого до позивача штрафу в сумі 22957,09 грн., як форма відповідальності за несплату аліментів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що в Баштанському районному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавчий лист № 2-324 від 10.04.2002 року виданий Баштанським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини.
17.01.2019 року постановою ВП № 28354272 заступника начальника відділу Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайкою А.С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-324 від 10.04.2002 року, до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 22954,09 за наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 45908,18 грн. (а.с.16зв.-17).
Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.01.2019 року заступником начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайкою Аліною Сергіївною винесено також постанову ВП№28354272 про звернення стягнення на доходи позивача у розмірі 25% до виплати загальної суми боргу 61459,91 грн.(а.с. 10-15).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (далі - СК України).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 закону України «Про виконавче провадження».
Частиною 4 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. 
Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції ЗаконуУкраїни від 03.07.2018 року № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" (подалі - Закон №2475-VIII), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувану.
Поряд з вказаним, колегія суддів зазначає, що до 28.08.2018 року стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» за несплату аліментів не передбачала такого виду відповідальності як накладення штрафу у відсотковому розмірі від суми заборгованості у залежності від розміру заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за рік, два та три роки.
Тобто, новий нормативно-правовий акт (Закон України № 2475-VIII) змінює закріплені у попередніх нормах (ст. 71 Закону України № 2475- VIII у редакції до 28.08.2018 року) правила поведінки, з чого слідує що вони не однаково визначають зміст прав та обов`язків.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.
Також слід звернути увагу на п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно якого в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що застосування до боржників штрафу, з урахуванням внесених змін у Закон України «Про виконавче провадження», можливо лише до заборгованості, яка виникає після 28.08.2018 року.
Отже, накладення штрафу в межах спірних правовідносин, які склалися в даній справі, передбаченого ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», є неможливим, оскільки це суперечить принципу, закріпленому в статті 58 Конституції України. 
При цьому, Закон України № 2475-VIII, у розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» не містить чіткого положення про застосування нового виду відповідальності (сплата штрафу за ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII) щодо триваючих правовідносин, зокрема, наявності боргу по сплаті аліментів до 28.08.2018, тому колегія суддів вважає, що новий вид відповідальності підлягає застосуванню до правовідносин, які продовжують існувати після набрання чинності Законом № 2475-VIII.
У межах спірних правовідносин, позивач не мав можливості передбачити наслідки несплати ним аліментів, що потягне за собою накладення спірного штрафу, оскільки, коли утворювалася відповідна заборгованість, законодавство не передбачало накладення штрафу у певному розмірі.
Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються в тому числі з висновками Верховного Суду, викладених в ухвалах від 22 липня 2019 року у справі № 620/655/19, від 01 серпня 2019 року у справі № 440/1253/19, від 02 вересня 2019 року у справі № 520/3935/19, від 17 грудня 2019 року у справі № 500/2025/19. 
Як підтверджується матеріалами справи, заборгованість позивача щодо сплати аліментів утворилась за період з квітня 2002 року по липень 2011 року, при цьому відповідальність у вигляді штрафу за несплату аліментів, яка передбачена ч. 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» підлягає застосуванню лише з 28.08.2018. 
З огляду на вказані обставини, позивач не міг передбачити настання такої відповідальності у зв`язку з несвоєчасністю сплати / несплатою аліментів.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафу за наявність заборгованості зі сплати аліментів, який в подальшому став підставою для збільшення заборгованості до суми 61459,19 грн., - є неправильним.
Порядок стягнення аліментів визначено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнення аліментних платежів проводиться у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Уразі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.
Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Уразі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.
Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику:- у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання;- за заявою сторін виконавчого провадження;- у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів),пенсії та стипендії боржника;- у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;- за власною ініціативою;- в інших передбачених законом випадках.
Як свідчать матеріали справи, у зв`язку із встановленням наявності заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів понад три роки, відповідачем відповідно до вищевказаних вимог на підставі ст..ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 25% до виплати загальної суми боргу 61459,91 грн.
При цьому, згідно матеріалів справи заборгованість ОСОБА_1 по аліментам до прийняття спірної постанови ВП№28354272 від 17.01.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника складала 45908,18 грн.(а.с.21-25, 58-61).
Як вбачається з оскаржуваної постанови ВП№28354272 від 17.01.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, до загальної суми боргу 61459,91 грн., яка вказана в даній постанові, була зарахована в тому числі сума штрафу 22354,09 грн., накладеного згідно постанови ВП№28354272 від 17.01.2019 року про накладення штрафу, правову оцінку якій надано колегією суддів вище.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що відповідач не мав правових підстав для збільшення заборгованості позивача по аліментам з суми боргу 45908,18 до суми боргу 61459,19 грн.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови ВП№ 28354272 від 17.01.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 25% до виплати загальної суми боргу 61459,91 грн., слід задовольнити.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підлягає скасуванню повністю, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті спору.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайки Аліни Сергіївни, Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Заступника начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайки Аліни Сергіївни, Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови ВП№ 28354272 від 17.01.2019 року - задовольнити.
Скасувати постанову заступника начальника Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чайки Аліни Сергіївни ВП № 28354272 від 17 січня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 25% до виплати загальної суми боргу 61459,91 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.