Постанова
Іменем України
 
16 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 361/5544/18
провадження № 61-5172св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: Броварська міська рада Київської області, Броварська районна рада Київської області, Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області,
третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради та Броварської міської ради Київської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2019 року у складі судді Петришин Н. М. та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Броварської міської ради Київської області, Броварської районної ради Київської області, Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради та Броварської міської ради Київської області (далі - КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня»), про зобов`язання вчинити дії.
 
Позов мотивовано тим, що на підставі ордеру від 27 липня 1993 року вони заселилися у кімнату АДРЕСА_1 , де проживають та зареєстровані до цього часу.
 
При цьому, вказують, що вони із 1987 року перебувають на квартирному обліку як особи, що потребують поліпшення житлових умов.
 
Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення до компетентних органів щодо приватизації зазначеної вище кімнати, позивачі не отримували на це відповідної згоди.
 
Зазначають, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 
від 13 травня 2015 року визнано нечинним та скасовано рішення Броварської міської ради Київської області від 14 серпня 2014 року за № 1253-46-06 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку на АДРЕСА_1» .
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 
2017 року визнано за ОСОБА_1 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати № 52, житловою площею 23,95 кв. м, що знаходиться на 2-му поверсі п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 .
 
Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 
2018 року, ухваленим у справі № 810/2335/18, визнано протиправним та скасовано рішення Броварської міської ради від 09 листопада 2017 року № 71-34-07 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку на АДРЕСА_1» , підтверджено право ОСОБА_1 на приватизацію займаної кімнати та визнано факт, що гуртожиток на АДРЕСА_1 , є об`єктом приватизації.
 
Незважаючи на наявність наведених вище рішень, а також встановлених ними обставин, позивачі позбавлені у позасудовому порядку приватизувати кімнату у гуртожитку через відмову Броварської міської ради, Броварської районної ради та Управління комунальної власності Броварської міської ради.
 
Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили зобов`язати Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області видати свідоцтво про право власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків, належних їм на житлове приміщення АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 
2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
 
Рішення мотивоване тим, що вимоги є необґрунтованими, оскільки спірний гуртожиток знаходиться у спільній сумісній комунальній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради та територіальної громади міста Бровари, а рішення відповідного органу місцевого самоврядування про передачу гуртожитку у власність громади та надання дозволу на приватизацію відсутнє.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2019 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що позивачі мають право на приватизацію займаної в гуртожитку кімнати, оскільки факт перебування гуртожитку у спільній сумісній власності територіальних громад міста Бровари, в особі Броварської міської ради, та сіл селищ Броварського району в особі Броварської ради Київської області, не може унеможливлювати реалізацію мешканцями цього гуртожитку своїх прав на приватизацію займаний ними кімнат, адже законодавством не встановлено заборони приватизації житлових приміщень (кімнат) у гуртожитках з підстави перебування їх у спільній комунальній власності територіальних громад. Отже, заявник вважає, що єдиним найефективнішим способом захисту свого права є зобов`язання Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області, як органу приватизації, видати свідоцтво про право власності на житло та приватизаційні платіжні доручення житлових чеків на займану в гуртожитку кімнату.
 
У квітні 2020 року Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області подало до суду відзив на касаційну скаргу
ОСОБА_1 , у якій просить вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
У травні 2020 року Броварська міська рада Київської області подала до суду відзив на касаційну скаргуОСОБА_1 , у якій просить вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, а вказані рішення - без змін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Встановлені судами обставини
 
Відповідно до рішення Броварської міської ради Київської області від 24 березня 
2009 року № 1059-58-05, гуртожиток Броварської центральної районної лікарні на 
АДРЕСА_1, вирішено передати у спільну сумісну власність територіальних громад сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради та оформити право спільної сумісної власності з територіальною громадою м. Бровари в особі Броварської міської ради.
 
Рішенням Броварської міської ради Київської області від 01 листопада 2012 року 
№ 748-24-06 внесено зміни до рішення Броварської міської ради від 26 березня 
2009 року № 1062-59-05 «Про затвердження Програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2009-2011 роки» шляхом викладення пункту 8 додатку 1 у такій редакції: «власник гуртожитку - спільна сумісна власність територіальної громади м. Бровари та територіальних громад сіл та селищ Броварського району, гуртожиток на АДРЕСА_1 , майновий статус гуртожитку - комунальне майно».
 
Вказаним рішенням також надано повноваження Броварській центральній районній лікарні по здійсненню оперативного управління гуртожитком, володінням, користуванням та розпорядженням ним у межах, визначених Статутом Броварської центральної районної лікарні.
 
ОСОБА_1 , як медична сестра родильного відділення Броварської центральної районної лікарні, разом із чоловіком та двома синами на підставі ордеру № 160, виданого 27 липня 1993 року на підставі наказу по Броварській центральній районній лікарні від 25 березня 1993 року № 48 та рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів від 19 січня 1988 року, заселилися у кімнату АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до довідки форми № 3 від 19 травня 2011 року та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30 серпня 2018 року, у кімнаті АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 та її сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 01 вересня 2018 року, за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно не зареєстровано.
 
Відповідно до довідок філії Броварське відділення № 5400 Головного управління Ощадного банку України по м. Києву та Київській області № 419, № 420, № 421 
від 06 травня 2011 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не одержували приватизаційні майнові сертифікати, приватизаційні житлові чеки, земельні бони не одержували.
 
При цьому, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у Виконавчому комітеті Броварської міської ради із 21 липня 1987 року (рішення виконкому від 21 липня 
1987 року № 163) та внесена до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
 
Як убачається з матеріалів справи, починаючи із 2011 року позивачі звертаються до відповідачів з проханням приватизувати кімнату АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Броварської міської ради Київської області від 14 серпня 2014 року № 1253-46-06 наймачам відмовлено у приватизації житлових приміщень гуртожитку на 
АДРЕСА_1 , яке, у свою чергу, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі № 361/9902/14-а, визнано нечинним та скасовано.
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 
2017 року у справі № 361/2760/2017 позов ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області, Броварської районної ради Київської області, треті особи: Комунальне підприємство «Броварська районна центральна лікарня», Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, про визнання права на приватизацію житлового приміщення задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 23,95 кв. м, що знаходиться на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про передачу житлового приміщення у приватну власність та зобов`язання Управління комунальної власності Броварської міської ради виготовити документи з оформлення права власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків, належних ОСОБА_1 на житлове приміщення у гуртожитку.
 
При цьому, розглянувши рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у справах № 361/2759/2017 та № 361/2760/2017, Броварська міська рада Київської області своїм рішенням від 09 листопада 2017 року № 712-34-07 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку на АДРЕСА_1» відмовила наймачам щодо приватизації та передачі житлових приміщень у гуртожитку на АДРЕСА_1 , у яких вони мешкають, у приватну власність мешканцям, а саме: ОСОБА_4 - житлове приміщення № 74 та ОСОБА_1 - житлове приміщення № 52.
 
Рішенням Київської окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року наведене вище рішення Броварської міської ради Київської області від 09 листопада 2017 року № 712-34-07 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку на АДРЕСА_1 » визнано протиправним та скасоване.
 
Звертаючись до суду з позовом, позивачі, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилалися на те, що незважаючи на наявність наведених вище рішень, вони позбавлені у позасудовому порядку приватизувати кімнату у гуртожитку через відповідну відмову Броварської міської ради, Броварської районної ради та Управління комунальної власності Броварської міської ради.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.
 
Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
 
Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою).
 
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме:
а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом;
б) надати цілісному майновому комплексу статус «соціальне житло» та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло;
в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;
г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;
ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім`ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей.
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
 
Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що право на приватизацію мешканцями гуртожитків може бути реалізоване лише при наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування - рішення відповідної ради. 
 
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» у статті 2 встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
 
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
 
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
За обставинами справи встановлено, що рішення відповідного органу місцевого самоврядування про передачу спірного гуртожитку, який є об`єктом права спільної власності громад міста Бровари та громади Броварського району, під приватизацію не приймалося, а рішенням Броварської міської ради від 01 листопада 2012 року указаний гуртожиток разом з іншими будівлями внесено до майна Броварської центральної районної лікарні та закріплено за нею на праві оперативного управління. Отже, орган місцевого самоврядування реалізуючи свої повноваження в інтересах громади прийняв рішення про розпорядження майном громади у такий спосіб.
Безумовно, що таке рішення органу місцевого самоврядування може не відповідати майновим інтересам позивачів, які мають бажання отримати у власність в порядку приватизації житлове приміщення, проте у суду в рамках цієї справи, виходячи із принципу дистозитивності цивільного процесу, враховуючи підстави позову, відсутні підстави для оцінки наведеного рішення органу місцевого самоврядування.
 
З урахуванням наведеного, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про те, що спірний гуртожиток підлягає приватизації, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із передчасністю таких позовних вимог.
 
Доводи касаційної скарги про те, що позивачі мають право на приватизацію займаної у гуртожитку кімнати, оскільки факт перебування гуртожитку у спільній сумісній власності територіальних громад міста Бровари, в особі Броварської міської ради, та сіл селищ Броварського району в особі Броварської ради Київської області, не може унеможливлювати реалізацію мешканцями цього гуртожитку своїх прав на приватизацію займаний ними кімнат, адже законодавством не встановлено заборони приватизації житлових приміщень (кімнат) у гуртожитках з підстави перебування їх у спільній комунальній власності територіальних громад, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків судів про відсутність рішення місцевої ради відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо подальшого використання гуртожитку шляхом приватизації.
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що єдиним найефективнішим способом захисту свого права є зобов`язання Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області, як органу приватизації, видати свідоцтво про право власності на житло та приватизаційні платіжні доручення житлових чеків на займану в гуртожитку кімнату, є необґрунтованими, оскільки будь-якому рішенню органу приватизації повинно передувати рішення органу місцевого самоврядування про те, що відповідний об`єкт передається для приватизації.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.
 
Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                     О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик