УХВАЛА 
30 березня 2020 року
м. Київ
справа № 197/560/17
провадження № 51-1560ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі через суворість, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2  ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, захисник, порушуючи питання в поданій касаційній скарзі про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду щодо його підзахисного залишено без змін, обмежився загальними фразами щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції. Зокрема ОСОБА_5 не конкретизував, яких саме порушень допустився апеляційний суд та не обґрунтував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Також ОСОБА_5 у поданій касаційній скарзі не навів доводів, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК, полягали істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції. Зазначене ним фактично зводиться до вказівок на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказів та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу захисника ОСОБА_5 , що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому до його повноважень не входить додатково досліджувати показання, висновки експертів та протоколи слідчих експериментів.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисникаОСОБА_5 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3