ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2020 року 
Київ
справа №824/803/16-а
адміністративне провадження №К/9901/21872/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А., 
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 824/803/16-а

за позовом  ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавок за вислугу років про зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою     ОСОБА_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року (суд у складі головуючого судді - Левицького В.К.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Залімського І.Г., суддів: Смілянця Е.С., Сушка О.О.)

УСТАНОВИВ:
І. Рух справи 
1.          У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до прокуратури Львівської області (далі - відповідач, Прокуратура), комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавок за вислугу років (далі - Комісія), в якому просив зобов`язати комісію Львівської обласної прокуратури по встановленні трудового стажу для виплати надбавок за вислугу років розглянути його звернення від 30 серпня 2016 року стосовно обрахування щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, направивши витяги з протоколу в бухгалтерію, відділ кадрів та йому.
1.1.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 30 серпня 2016 року він звернувся із заявою до Комісії про встановлення розміру доплати за вислугу більше 20 років на посадах слідчих на адресу комісії прокуратури Львівської області по встановленню трудового стажу для виплати надбавок за вислугу років. Однак, його звернення не передано на розгляд Комісії, розглянуто працівниками прокуратури. Позивач вважає, що скарги повинні передаватися на розгляд Комісії, що не було здійснено органами прокуратури.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2.           ОСОБА_1 з грудня 1958 року по грудень 1961 року находився на строковій військовій службі в ЗС; з 01 вересня 1962 року по 27 червня 1967 року - навчався в Київському державному університеті.
3.          З 09 серпня 1967 року по 15 червня 1987 року працював в органах прокуратури на посадах слідчого (19 років 10 місяців). 
4.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 727/6430/15-а визнано право позивача на пенсію державного службовця, оскільки його трудовий стаж позивача на посадах стажиста, слідчого та старшого слідчого органів прокуратури складає 19 років 10 місяців, з врахуванням строкової військової служби та половини навчання - 25 років 02 місяці 28 днів.
5.          Позивач, у зв`язку з визнання за ним права на пенсію державного службовця та підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, 26 липня 2016 року звернувся із заявою до прокурора Львівської області, в якій просив надати довідку про заробітну плату для перерахунку пенсії з урахуванням всіх встановлених надбавок, враховуючи доплати за вислугу більше 20 років на посадах слідчого прокуратури.
6.          12 серпня 2016 року прокуратурою Львівської області видано довідку за                 № 18/1227, в якій вказано, що позивач працював на посаді слідчого Чернівецької транспортної прокуратури, заробітна плата станом на 01 грудня 2015 року складає 13210,80 грн. (основний оклад - 1724,00 грн., класний чин - 125,00 грн., вислуга років - 739,60 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески - 7537,45 грн.; надбавка за виконання особливо важливої роботи - 1812,02 грн., надбавка слідчим - 462,25 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 1/12 - 405,24 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб 1/12 - 405,24 грн.). Вказана довідка видана для пред`явлення в Пенсійний фонд, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.
7.          Оскільки в довідці від 12 серпня 2016 року була відсутня доплата за вислугу більше 20 років на посадах слідчого прокуратури, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 року № 232 «Про надбавки до грошового забезпечення працівників слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, Служби безпеки і прокуратури», Шаталович в.к. 30 серпня 2016 року звернувся із заявою до комісії Львівської обласної прокуратури по встановленню трудового стажу, в якій просив встановити розмір доплати за вислугу більше 20 років на посадах слідчого прокуратури та просив рішення комісії оформити протоколом. Витяги з протоколу комісії у трьох примірниках надати в бухгалтерію, відділ кадрів та заявнику.
8.          12 вересня 2016 року прокуратурою Львівської області надано письмову відповідь позивачу за №18/1280 за підписом в.о. начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера, якою повідомлено про відсутність підстав для перерахунку стажу слідчої роботи і видачі відповідної довідки, оскільки стаж роботи позивача на посаді слідчого складає лише 19 років 10 місяців і відповідно до частини другої пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від                21 лютого 1996 року № 232, надбавка за службу на посаді слідчого до посадових окладів з урахуванням надбавки за класний чин становить 25,0%, тобто за 15 років, а тому підстав для перерахунку стажу слідчої роботи і видачі відповідної довідки відсутні. Також на адресу позивача надіслано копію протоколу №150 засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років прокуратури області від 11 червня 2007 року та довідку прокуратури Львівської області від 12 серпня 2016 року за № 18/1227 про заробітну плату та інші доплати, згідно чинного законодавства. Відповідь на звернення позивачеві підписане в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2
9.          Не погодившись із отриманою відповіддю прокуратури Львівської області від 12 вересня 2016 року №18/1280, позивач 16 вересня 2016 року звернувся із скаргою на дії в.о. начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку - головного бухгалтера до прокурора Львівської області.
10.          За результатами розгляду вказаної скарги, 07 жовтня 2016 року позивачу надано заступником прокурора Львівської області письмову відповідь від 07 жовтня 2016 року за №19-5011-16, в якій роз`яснено про відсутність підстав для перегляду комісією прокуратури Львівської області з установлення періоду проходження служби (стажу роботи) розміру трудового стажу ОСОБА_1 для перерахування надбавки до грошового забезпечення на посадах слідчих.
11.          Не погоджуючись із відмовами, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від                            23 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
12.1          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами дотримано вимоги діючого законодавства під час надання відповідей на вказані звернення позивача.
12.2          Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, також зазначив про відсутність підстав для перерахунку стажу  

ОСОБА_1 . ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
16          Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1  звернувся із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нове судове рішення, яким зобов`язати комісію Львівської обласної прокуратури по встановленню трудового стажу розглянути його звернення від 30 серпня 2016 року, встановивши наявність в нього вислуги років на посадах слідчих прокуратури більше 20 років, права на одержання доплати за цю вислугу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 року               № 232, визначивши розмір цієї доплати.
16.1          Також позивач у касаційній скарзі просив стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір за подання позову в сумі 551 грн. 20 коп., за подання апеляційної скарги в сумі 606 грн. 32 коп. та за подання касаційної скарги в сумі 661 грн. 44 коп., всього, враховуючи банківські витрати, в сумі 1848 грн. 96 коп.
17.          У касаційній скарзі позивач вказав, що його вислуга років на посадах слідчих, навіть без часу навчання, складає 22 роки та 10 місяців, а з часом навчання -                    25 років, 2 місяці і 28 днів, однак, посадові особи Львівської обласної прокуратури протиправно відмовились передати його звернення на розгляд комісії по встановленню трудового стажу.
18.          На думку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції протиправно почав розглядати питання встановлення його трудового стажу, яке належить лише до повноважень комісії по встановленню трудового стажу та не ставилось на розгляд суду. Наголосив, що відповідачем у даній справі є комісія по встановленню трудового стажу, а не посадові особи Прокуратури, але Комісією його звернення не розглядалось.
19.          У касаційній скарзі також зазначено, що при розгляді цієї справи не було залучено відповідача - комісію по встановленню трудового стажу прокуратури Львівської області. А судом апеляційної інстанції проігноровано клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.
20.          Заперечень на касаційну скаргу позивача подано не було.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
23.          Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. 
24.          Згідно з частиною другою статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
25.          Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
26.          Відповідно до частини першої статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки.
27.          Пунктами 3, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право: заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
28.          Частинами першою, третьою, десятою статті 122-1 КАС України визначено, що суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п`ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.
Участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами цієї статті може відбуватися під час розгляду справ у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій та перегляду справ Верховним Судом України.
29.          Згідно з частинами другою, третьою статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу. 
Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року               N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
24.          Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
25.           З огляду на те, що однією з підстав каксаційноїх скарги є розгляд судом апеляційної інстанції справи без участі позивача, колегія суддів Верховного Суду, враховуючи норми пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України (в редакції, чинній до 08 лютого 2020 року), насамперед вважає за необхідне зясувати доводи касаційної скарги саме в цій частині.
26.          Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
27.          Частинами першою-третьою статті 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
28.          Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає з огляду на наступне.
29.          Як зазначає позивач у касаційній скарзі та підтверджено матеріалами справи, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявляв клопотання про розгляд його скарги в режимі відеоконференції в приміщенні Чернівецького окружного адміністративного суду.
30.          Проте, суд апеляційної інстанції вказане клопотання позивача не розглянув, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив для розгляду справи.
31.          Отже, є підстави вважати, що внаслідок ігнорування клопотання ОСОБА_1 апеляційний суд фактично позбавив позивача можливості взяти участь у судовому засіданні, попри те, що він виявив такий намір.
32.          Зважаючи на те, що позивачу не забезпечили можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, його неявка в судове засіданні                   P17 січня 2017 року, попри те, що він і справді повідомлений про розгляд справи належним чином, в розумінні пункту 2 частини першої статті 311 КАС України не може слугувати підставою для того, щоб розглядати справу у порядку письмового провадження з мотивів неявки сторін.
33.          Варто наголосити, що надана суду процесуальним законом можливість розглянути справу у порядку письмового провадження не є беззастережною і має корелюватися з іншими вимогами процесуального закону (як-от з наданим учасникам справи правом брати участь у судовому засіданні), трактувати які потрібно у сукупності та через призму принципів адміністративного судочинства.
34.          Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.
35.          Верховний Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
36.          Такі принципи адміністративного судочинства як рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, крім іншого, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
37.          Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 761/14902/14-а, від 03 червня 2020 року у справі №П/811/2636/15.
38.          Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
39.          Беручи до уваги доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, наведені обставини щодо розгляду справи в суді апеляційної інстанції без участі сторін у зіставленні з вимогами процесуального закону, зважаючи на те, що позивач виявив намір взяти участь у судовому засіданні і звернувся з клопотанням процесуального характеру щодо забезпечення йому такої можливості, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції не мав підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 311 КАС, для розгляду справи у порядку письмового провадження, тож при прийнятті в цій справі ухвали від 17 січня 2017 року допустив порушення вимог процесуального закону, які в розумінні пункту 3 частини третьої статті 353 КАС є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.
40.          Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 353 КАС справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
41.          Під час розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції повинен забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного, повного дослідження та вивчення усіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.
42.          З огляду на наведене, суд касаційної інстанції не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги та не перевіряє правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржених судових рішень в цій справі.

VII СУДОВІ ВИТРАТИ
43.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року скасувати.
3.          Справу № 824/803/16-а направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

____________
____________
____________
О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
О.А. Губська 
Судді Верховного Суду