ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2020 року           справа №200/13614/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 р. у справі № 200/13614/19-а (головуючий І інстанції Лазарєв В.В., повний текст складено 23.01.2020р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач, Управління), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника; скасувати рішення відповідача №3018 «Про відмову у перерахунку пенсії» від 20.09.2019 року та зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити (перерахувати) ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника – чоловіка – ОСОБА_2 з моменту звернення, тобто, з 10 вересня 2019 року у розмірі 50 % від пенсії яка би належала чоловіку на момент такого звернення (а.с. 3-11).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на звернення до УПФ із заявою про перерахунок (призначення) пенсії по втраті годувальника, відповідач відмовив у призначенні пенсії за втратою годувальника у зв`язку з тим, що позивач не надала довідку про перебування на повному утриманні померлого чоловіка. Посилаючись на приписи Конституції України, пенсійного законодавства, Першого протоколу до Конвенції з прав людини, вважає рішення УПФ протиправним, оскільки воно прийнято без урахування усіх обставин та не відповідає принципам пенсійного забезпечення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 73-75).
Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, вважає рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Наголошує, що вказана норма права є імперативною, не має виключень та посилання на будь-які порядки. Також зазначає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Крім того, пенсійний орган відмовляючи у перерахунку пенсії не вказав якої саме довідки не вистачає для призначення пенсії, якої форми вона має бути та який орган її має видати (а.с. 80-87).
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 12-16). 
Відповідно до довідки від 12 листопада 2018 року №0000648455 ОСОБА_1 є особою яка має статус внутрішньо переміщеною особи, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
Позивач перебуває на обліку УПФ та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (а.с. 18).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача ( ОСОБА_2 ), про що 05.12.2018 року складено актовий запис № 62 (а.с. 26).
10 вересня 2019 року позивач звернулася до Великоновоселківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №3018 про призначення / перерахунок пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 35).
До вказаної заяви було додано: довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квіток, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть годувальника, що підтверджується розпискою-повідомлення до заяви (а.с. 36). 
19 вересня 2019 року відповідач, розглянувши вищевказану заяву позивача, прийняв рішення № 3018 про відмову у перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що заявником не додано до заяви довідку про перебування заявника на повному утриманні померлого або про одержування від нього допомоги, що була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування (а.с. 27-28).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог статті 36 Закону №1058 та Порядку №22-1, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, а оскільки факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка не підтверджений належними та допустимими доказами, то відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до положень статті 9 цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Статтею 38 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, призначається довічно.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається члену сім`ї померлого годувальника, для якого допомога померлого годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування, але який (члену сім`ї померлого) й сам одержував пенсію, за наявності бажання, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. При цьому, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має виключень та посилання на будь-які порядки, оскільки відповідно до 
до ст. 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема, які були на його утриманні.
Також колегія суддів не приймає доводи апелянта, що пенсійний орган відмовляючи у перерахунку пенсії не вказав якої саме довідки не вистачає для призначення пенсії, якої форми вона має бути та який орган її має видати, оскільки в рішенні №3018 про відмову в перерахунку пенсії, відповідач, посилаючись на Порядок подання та оформлення документів для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 зазначив, що до заяви про перерахунок пенсії також додається довідка про перебування членів сім`ї на повному утриманні померлого або одержання від нього допомоги, що були для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не заперечувало право позивача на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Єдиною підставою для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший відповідачем визначено відсутність довідки про перебування на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до пункта 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також 
до заяви додаються такі документи, як, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до пункта 2.11 Порядка, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Проте, позивачем до заяви про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не було надано документів, які б підтверджували факт перебування її на утриманні померлого чоловіка, а саме, довідки про перебування на утриманні померлого годувальника.
Доказів щодо встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника в порядку окремого провадження, матеріали справи не містять.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Великоновоселківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 р. у справі № 200/13614/19-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 р. у справі №200/13614/19-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 квітня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                        Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                             І.В. Геращенко

                                                                                                                   Е.Г. Казначеєв