Постанова 
Іменем України
 
07 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-890/11-ц
провадження № 61-20210св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
стягувач -публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Соколової В. В., 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року публічне акціонере товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заміну сторони стягувача та видачу дублікатів виконавчих листів. 
На обґрунтування заяви посилалось на те, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2011 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_3 ,                                              ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суду від 12 липня 2011 року заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Заявник вказував, що відповідно до матеріалів справи представником ПАТ «УкрСиббанк» 28 грудня 2011 року було отримано чотири виконавчі листи, що підтверджено розпискою.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора. Отже відповідно до указаного договору про передачу актів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.
У результаті укладення указаного вище договору купівлі-продажу, кредитор у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи № 2-890/11, стало ПАТ «Дельта Банк», яке згідно з умовами договору набуло права вимоги замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.
Заявник вказав, що під час проведення інвентаризації працівниками АТ «Дельта Банк», виявилось, що рішення Святошинського районного суду м. Києва                                        від 09 березня 2011 року, задоволено позов, копія якого та чотири виконавчі листи отримані представником ПАТ «УкрСиббанк» 28 грудня 2011 року, однак у подальшому не передані працівниками ПАТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк». У відповідь на запит до Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про надходження виконавчого листа отримано відповідь, що такі листи не перебувають у провадженні.
Так, заявник просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вважав зазначені причини поважними, замінити сторону стягувача та видати дублікати виконавчих листів у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заміну сторони стягувача та видачу дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не було надано належних та допустимих доказів втрати оригіналів виконавчих документів, не надано доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, не виконано.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.
Вирішено замінити стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2011 року.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів №2-890/11, до виконання.
Видано дублікати виконавчих листів №2-890/11, виданих Святошинським районним судом міста Києва на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2011 року.
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та приймаючи нову постанову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, викладені в заяві, є поважними, з огляду на те, що стягувач дізнався про відсутність виконавчих листів лише у лютому 2018 року, що підтверджено належними та допустимими доказами, що стало підставою і для задоволення вимог щодо видачі дублікатів виконавчих листів. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк», оскільки між сторонами 08 грудня 2011 року було укладено договір відступлення права вимоги за кредитами, відповідно до якого до ТОВ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 04 березня 2008 року № 11306417000. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2019 рокуОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, зокрема неналежним чином досліджено докази у справі та безпідставно поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в частині вимог щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відкрито касаційне провадження в частині вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа та заміну сторони стягувача.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Суди встановили, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 ,                                              ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором.
Встановлено, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2011 року не виконане, боржники не погашають заборгованість та ухиляються від виконання рішення, тобто АТ «Дельта Банк» позбавлений права на виконання рішення суду. 
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитами, відповідно до якого до ТОВ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 04 березня 2008 року № 11306417000. У результаті укладення вищезазначеного договору, кредитором у кредитному зобов`язанні стало ПАТ «Дельта Банк», а тому останнє відповідно до умов договору набуло права вимоги замість первісного кредитора.
Відповідно до приписів частини першої та другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк». 
У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»                                від 02 червня 2016 року N 1404-VIIIстягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня                     2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті                             12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
Рішення судів першої й апеляційної інстанцій є предметом касаційного перегляду лише у частині задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тому, з огляду на цю відмову у відкритті касаційного провадження, доводи банку стосовно необґрунтованості рішень судів першої й апеляційної інстанцій у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання Верховний Суд вважає неприйнятними. Аргументи щодо порушення судом апеляційнї інстанції норм матеріального чи процесуального права у частині задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа у касаційній скарзі відсутні. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності                                 від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судове рішення в частині задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та заміни стягувача його правонаступником залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Коротун 
С. Ю. Бурлаков
М. Є. Червинська