ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 квітня 2020 року                                                                        м. Чернівці
справа № 723/4646/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Владичан А. І. 
суддів: Перепелюк І.Б., Лисака І.Н.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування і вартості відновлювального ремонту (шкоди) заподіяної внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , інтереси якого представляють ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Дедик Н.П.),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року  ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом стягнення страхового відшкодування і вартості відновлювального ремонту (шкоди) заподіяної внаслідок ДТП.
Судом першої інстанції відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.
24 січня 2020 року позивачем ОСОБА_6 подано клопотання про призначення судової автомобільно-товарознавчої експертизи для підтвердження розміру збитків.
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2020 року клопотання позивача ОСОБА_6 задоволено. Призначено по справі судову автомобільно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Юзві Станіславу Григоровичу. 
На вирішення експертизи поставлено питання:

_______________________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/364/20 

1. Яка вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля (ремонту) марки «Lexus GS 300»,
номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , та був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної події, що відбулася 04.11.2016 року на регульованому перехресті вулиці Героїв Майдану та вулиці Рівненська в м. Чернівці, на дату проведення експертизи?
2. Яка вартість матеріального збитку (шкоди) завданої ОСОБА_6 , власнику автомобіля марки «Lexus GS 300», номерний знак НОМЕР_1 , який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної події, що відбулася 04.11.2016 року на регульованому перехресті вулиці Героїв Майдану та вулиці Рівненська в м. Чернівці, станом на день проведення експертизи?
Розрахунок за проведення експертизи покладено на ОСОБА_7 .
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
На вказану ухвалу  ОСОБА_2 , інтереси якого представляють ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  подали апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати як незаконну, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до п.15.10 Перехідних положень ЦПК України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 19-23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали.
В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.
Згідно п.12 ч.1 ст.353 ЦПК України, відповідачем оскаржується ухвала про призначення експертизи, відтак суд першої інстанції направив до Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу та копії матеріалів даної справи № 723/4646/19, які є необхідними для розгляду скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи клопотання суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідач не заявляв клопотання про призначення експертизи, що не дає право суду в обов`язковому порядку призначити експертизу, також залишив поза увагою заперечення визначеного стороною позивача експерта. Разом з тим, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Призначення судом експертизи з поставленням експертові питань, на яке він не зможе дати відповідь, так як невідомо, чи проводились будь-які ремонтні роботи автомобіля, зміна комплектності, зняття або встановлення вузлів та агрегатів, що не належать даному автомобілю, чи дійсно він зберігався більше трьох років у стані ДТП, а також проведення оцінки на день призначення експертизи, а не на момент отримання автомобілем пошкоджень, є необґрунтованим та свідчить про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга 
підлягає відхиленню з наступних підстав.
Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про призначення в справі судової автомобільно-товарознавчої експертизи, виходив з того, що для ухвалення законного і обґрунтованого рішення в справі необхідні спеціальні знання, оскільки предметом спору в даній справі є стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а висновок експерта може підтвердити розмір збитків, що буде слугувати доказом на підтвердження позовних вимог.
Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Пунктами 2, 3 частиною 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. ч. 1, 2  ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Пунктом 1 частини 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до п.п.1.2.2., 1.2.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема: інженерно-технічна: оціночно-будівельна, оціночно-земельна; товарознавча: автотоварознавча.
Різновидом товарознавчої експертизи є автомобільно-товарознавча експертиза (автотоварознавча та транспортно-товарознавча експертиза), об`єктами якої є колісні транспортні засоби і їх комплектуючі. До числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього. Перед автотоварознавчою та транспортно-товарознавчою експертизою можуть ставитись також питання про складові основного завдання або споріднені з ним, якщо такі питання пов`язані з придбанням та експлуатацією колісних транспортних засобів.
Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_6  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у якому просила про стягнення страхового відшкодування і вартості відновлювального ремонту (шкоди) заподіяної внаслідок ДТП.
Позивач мотивуючи клопотання про призначення експертизи, зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не визнає звіт (висновок) №42-1131 про визначення вартості матеріального збитку завданого її транспортному засобу, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди становить 257 471,38 гривень, наданий як доказ в обґрунтування позовних вимог, не вважає його належним на об`єктивним доказом величини завданої шкоди.
У силу принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Необґрунтованими та безпідставними є доводи апелянта про відсутність у суду права на обов`язковий порядок призначення експертизи, оскільки відповідачем не заявлялося клопотання про експертизу, оскільки суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що експертне дослідження для встановлення вартості матеріального збитку завданої ОСОБА_6 , як власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.11.2016 року, не проводилося.
Слід зазначити, що висновок експерта є одним із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників розгляду справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, виходячи із предмету та підстав заявленого позову. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів. 
В частині доводів апеляційної скарги щодо призначення експертизи експерту, визначеного стороною позивача, з посиланням на те, що суд першої інстанції зобов`язаний був визначити іншого експерта, колегія суддів, зазначає, що ці доводи не підтверджені посиланнями на будь-які докази. При цьому, учасники справи не позбавлені можливості заявити експерту відвід за наявності підстав, визначених статтею 38 ЦПК України.
     Доводи апелянта про те, що призначення судом експертизи з поставленням експертові питань, на яке він не зможе дати відповідь, так як невідомо, чи проводились будь-які ремонтні роботи автомобіля, зміна комплектності, зняття або встановлення вузлів та агрегатів, що не належать даному автомобілю, чи дійсно він зберігався більше трьох років у стані ДТП , є безпідставними, так як не скористалися своїм правом на призначення експертизи, а також відмовився від можливості поставити запитання експерту для можливості роз`яснення інших питань, які можуть вплинути на розрахунок вартості завданої шкоди.
Необґрунтованими є посилання апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права відносно того, що проведення оцінки слід здійснити на день призначення експертизи, а не на момент отримання автомобілем пошкоджень, та спростовуються положеннями частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, для вирішення яких необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо задовольнив клопотання позивача та призначив по справі судову експертизу.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дотримуючись принципу змагальності сторін і не створюючи їм перешкод у процесі доказування обставин, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст.12 ЦПК України на переконання колегії суддів призначив експертизу з дотриманням вимог процесуального закону.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , інтереси якого представляють ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.І. Владичан

 Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк