ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2020 року
м. Київ
справа № 640/8288/17
провадження № 51-6418км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря 
судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,                           
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, постановлену у кримінальному провадженні за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Агдам Республіки Азербайджан, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Київського районного суду міста Харкова від 21 січня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 цього Кодексу.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого 21500 грн у рахунок відшкодування моральноїшкоди, у стягненні майнової шкоди – відмовлено.
Згідно з вироком  ОСОБА_6 засуджено за те, що він 20 вересня 2016 року о 09 год 30 хв, перебуваючи біля торгівельного магазину № НОМЕР_1 торгівельного майданчика «Лужники» торгового центру «Барабашово» на вулиці Академіка Павлова у місті Харкові, побачивши сварку між його сином та потерпілим ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав ззаду один удар ногою у ногу потерпілого, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.  
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року вирок місцевого суду змінено, збільшено розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , до 300 000 грн. В решті вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник не погоджується із ухвалою апеляційного суду, просить її змінити у частині вирішення цивільного позову та стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог стверджує, що апеляційний суд не врахував положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та дійшов безпідставного висновку, що сума у розмірі 300 000 грн є такою, яка відповідає спричиненим злочином негативним наслідкам. 
При цьому під час апеляційного розгляду потерпілим не надано жодних  підтверджень витрат на лікування, втраченого заробітку та доказів того, що станом на момент розгляду він перебував на лікуванні. Не врахував апеляційний суд того, що засуджений не працює, є інвалідом 3 групи, отримує державну соціальну допомогу, яка є його єдиним джерелом доходу, не має у власності рухомого чи нерухомого майна.
Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор стверджувала про законність та обґрунтованість судового рішення, а тому наполягала на залишенні його без зміни.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. При цьому захисник ОСОБА_7 у поданій касаційній скарзі зазначив, що судове засідання просить провести за відсутності засудженого ОСОБА_6 . 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.   
Відповідно  до  статті  433  Кримінального   процесуального  кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. 
Висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6  у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за частиною 1 статті 121 КК та призначене покарання, у касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Касаційний розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 здійснюється у частині, що стосується вирішення цивільного позову. 
Виходячи зі змісту статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального  провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, який у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. 
Згідно з частиною 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК передбачено, що моральна шкода, крім іншого, може  полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Однак апеляційний суд вищезазначених вимог дотримався не в повній мірі, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов, який у подальшому доповнив у підготовчому судовому засіданні, про стягнення із засудженого ОСОБА_6 на його користь матеріальної та моральної шкоди у розмірі 400 000 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що потерпілим не надано жодного доказу на підтвердження витрат на лікування та втраченого заробітку, що суперечить вимогам статті 81 Цивільного процесуального кодексу України. 
Однак, враховуючи приписи статті 1167 ЦК, з огляду на порушення нормального життєвого ритму потерпілого та спричинених йому психічних страждань, суд визначив суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн, при цьому, врахувавши, що ОСОБА_6 вже сплатив на користь  ОСОБА_8 28500 грн, стягнув із засудженого 21500 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, потерпілий звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій, у тому числі, наводив доводи щодо надмірно малої суми моральної шкоди, стягнутої на його користь.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при визначенні розміру завданої потерпілому моральної шкоди місцевий суд не достатньо врахував характер і ступінь моральних переживань потерпілого, його фізичних і моральних страждань, відчуття незручності, пов`язані з порушенням працездатності та звичайного укладу життя, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, стягнувши із засудженого моральну шкоду у розмірі 300 000 грн, апеляційний суд належним чином не обґрунтував свого рішення та визначив розмір шкоди, який не відповідає тим моральним переживанням потерпілого у зв`язку з ушкодженням його здоров`я та, виходячи з обставин справи, встановлених судами попередніх інстанції, є надмірно несправедливим. При цьому інших обставин, аніж ті які були предметом розгляду місцевого суду, на підтвердження збільшення моральної шкоди потерпілий у апеляційній скарзі не наводив, доказів не долучав.
Так, засудженого визнано винуватим у спричинені тяжких тілесних ушкоджень, а саме, згідно з висновками експерта № 378-А/17 від 31 березня 2017 року та №540-А/17 від 16 травня 2017 року, у ОСОБА_8 за наслідками подій 20 вересня 2016 року виявлено травму лівої гомілки у вигляді відкритого косого перелому діафізу великогомілкової кістки із зсувом та косого уламкового перелому малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третин із зсувом. На стаціонарному лікуванні потерпілий перебував 10 днів, після чого виписаний на амбулаторне лікування.
Визначаючи розмір моральної шкоди, якої зазнав потерпілий, враховуючи ступінь, обсяг, тривалість моральних стражданьОСОБА_8 , з огляду на характер протиправних дій засудженого і критерії розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає обґрунтованою і достатньою суму у розмірі 150 000 грн для відшкодування моральної шкоди.
Таким чиномВерховний Суд вважає за необхідне змінити ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову шляхом зменшення розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню із засудженого  ОСОБА_6 на користь потерпілого  ОСОБА_8 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди змінити, зменшити розмір суми, яка підлягає стягненню із засудженого у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 до 150 000 грн.
У решті судове рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3