П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3445/19	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.                                          Дата і місце ухвалення: 26.12.2019р., м. Одеса    	
      Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –     Бітова А.І.
–           Лук`янчук О.В.
                                при секретарі –     Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити реєстрацію та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Територіального сервісного центру №5142 МВС, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.10.2019р., просив суд:
-          визнати протиправним рішення від 11.04.2019р. №31/15/5142-666 Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про відмову у здійсненні перереєстрації та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;
-          зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області здійснити реєстрацію та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме: мотоциклу чорного кольору марки Suzuki модель GS500Е (номер кузову НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1  на праві приватної власності. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним рішення Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 11.04.2019р. №31/15/5142-666 про відмову у здійсненні перереєстрації та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з підстави відсутності документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
03 грудня 2019 року ОСОБА_1  подав до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області та Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на його користь понесені судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору в сумі 1536,80 грн. та витрати на надання правничої допомоги в розмірі 13  000 грн.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року заяву задоволено частково.
Стягнуто з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати  на правничу допомогу в розмірі 10  000 грн. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.   
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) суд першої інстанції  припустився порушень як норм процесуального, так і норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при розгляді заяви позивача про розподіл судових витрат судом порушено норми ч.ч.3-4 ст.143 КАС України в частині обов`язку з`ясування причин неможливості вчасного подання доказів про розмір понесених судових витрат, а також порушено приписи ч.3 ст.252 КАС України в частині ухвалення додаткового судового рішення у строк, що перевищує 10 днів з дати подання заяви.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою: наявність неузгодженостей в актах про надання послуг, зокрема щодо виміру одиниці  послуги «участь у судовому засіданні»; невідповідність реального часу судових засідань часу, зазначеному в актах наданих послуг та в рахунках на оплату; невідповідність оплачених послуг реальним обсягам наданих послуг; дублювання наданих послуг в різних актах та рахунках; відсутність детального опису наданих послуг; відсутність погодженого порядку обчисленого гонорару. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції без будь-якого обґрунтування вирішив стягнути з  Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області судові витрати на правничу допомогу в сумі 10  000 грн.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень ст.134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
При цьому, у ч.5 ст.134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката представником позивача надано: 
-          копію договору про надання правової  (правничої) допомоги №27-2019 від 20.05.2019р., укладеного між ОСОБА_1 , як Клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Філіппов та партнери»; (а.с.169)
-          копії рахунків на оплату №27 від 24.05.2019р. на суму 3550 грн., №26 від 24.05.2019р. на суму 650 грн., №45 від 31.07.2019р. на суму 3800 грн., №64 від 30.09.2019р. на суму 1250 грн., №82 від 18.11.2019р. на суму 3750 грн.; (а.с.170-174)
-          копії актів надання послуг №27 від 24.05.2019р. на суму 3550 грн., №26 від 24.05.2019р. на суму 650 грн., №45 від 31.07.2019р. на суму 3800 грн., №64 від 30.09.2019р. на суму 1250 грн., №82 від 18.11.2019р. на суму 2500 грн., №87 від 18.11.2019р. на суму 1250 грн.; (а.с.175-180)
-          копії меморіальних ордерів від 12.11.2019р. на суму 1250 грн., від 04.06.2019р. на суму 3550 грн., від 04.06.2019р. на суму 650 грн., від 08.08.2019р. на суму 3800 грн.; (а.с.181-182)
-          дублікат квитанції АТ «КБ «Приватбанк» від 30.11.2019р. на суму  3750 грн. (а.с.183)
-          ордер серії ОД №455924 від 07.06.2019р. (а.с.40)
-          копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_2 від 21.02.18р. (а.с.11)
-          попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с.16)
Суд першої інстанції, за результатами дослідження наданих позивачем доказів, дійшов висновку, що ними підтверджено понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, однак визнав неспівмірною суму витрат 13  000 грн. із складністю справи та задовольнив частково заяву позивача шляхом стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 10  000 грн. витрат на правничу допомогу.
Однак, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_1 не виконано вимог ч.4 ст.134 КАС України, якою передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Надання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є обов`язковим при вирішенні питання про відшкодування особі понесених нею витрат на правничу допомогу.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018р. по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За відсутності детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості визначити яким чином формувалася ціна наданих послуг, одиниця її виміру, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), кількість затраченого часу тощо. 
При цьому, колегія суддів враховує, що в актах надання послуг №45 від 31.07.2019р., 364 від 30.09.2019р. участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді одиницею виміру зазначено « 1 послуга – 1250 грн.», тоді як в актах надання послуг №82 від 18.11.2019р. та №87 від 18.11.2019р. участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді одиницею виміру зазначено « 1 година – 1250 грн.».
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що заявляючи клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем належними доказами не обґрунтовано розмір заявлених до стягнення витрат.
Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю у встановленому порядку.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат не звернув уваги на вказані обставини. 
Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому, на підставі ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 26.12.2019р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на його користь витрат на правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 134, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області задовольнити.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року скасувати.
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області витрат на правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                Повний текст судового рішення виготовлений 17 березня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук