Справа № 138/3014/19
Провадження № 22-ц/801/666/2020
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року	Справа № 138/3014/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б.,Стадника І.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 138/3014/19 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка подовжує навчання
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року, повний текст якого складено 20 січня 2020 року у цивільній справі за позовом, ухвалене у складі судді Київської Т.Б., 
встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання в сумі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи, з 27 листопада 2019 року щомісячно і до закінчення нею навчання 30 червня 2023 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є її батьком. Після розірвання шлюбу між батьками, позивачка залишилася проживати з матір`ю. На даний час вона досягла повноліття і є студенткою першого курсу денної форми навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ обліково-фінансового факультету. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Вартість навчання відповідно до договору №527 ФІПд становить 43000 грн і може змінюватися.
Витрати на навчання, проживання, харчування, проїзд, підручники, канцтовари самостійно несе матір позивача ОСОБА_3 . Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, хоча має таку змогу, оскільки працевлаштований, має стабільний рівень доходу.
З цих підстав просила позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2019 року і до закінчення нею навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ, а саме до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 гривень 40 коп на користь Державної судової адміністрації України.
Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків, яке також гарантується особі після досягнення повноліття у разі продовження навчання. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням розміру коштів, які щомісячно витрачаються на утримання позивача, суми, яку становить 1/4 заробітку (доходу) відповідача в перерахунку на тверду грошову суму, розміру доходів, обсягу та вийду майна, яке належить відповідачу на праві власності та користування, визначений розмір частки буде мінімально необхідним для утримання позивача з боку її батька, та про наявність у останнього безумовної можливості для її сплати, що не призведене до порушення прав інших малолітніх дітей відповідача, на утримання яких та його самого залишається 3/4 частини доходу відповідача.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року виправлено описку, допущену в рішенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, ухваленому 15 січня 2020 року, а саме в одинадцятому абзаці мотивувальної частини рішення суду після слів «1/4 частини квартири площею 35, 12 кв.м.» доповнено словами «дружині відповідача належить»; після слів «1/3 житлового будинку площею 95,3 кв.м., а також» доповнено словом «відповідач».
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, яким стягувати з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1000, 00 грн щомісячно з дня звернення з позовом і до закінчення нею навчання, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції без урахування його інтересів та інтересів двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу дійшов помилкового висновку про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Зокрема суд першої інстанції дав неправильну оцінку доводам відповідача про те, що доходи його сім`ї є невеликими і їх не вистачає для задоволення мінімальних потреб, у зв`язку з чим дружиною було взято кредит у сумі 20000 грн, обов`язок погашення якого покладено на обох з подружжя. Двоє малолітніх дітей від другого шлюбу часто хворіють, в зв`язку з чим додатково витрачаються кошти на їх лікування, постійні поїздки в дитячу лікарню в м. Вінниці. Власного житла відповідач та його сім`я не має, проживають в квартирі, належній на праві власності тещі відповідача. Суд першої інстанції визначаючи розмір частки від його заробітку не врахував, що аліменти вираховуються від усієї суми нарахованої заробітної плати, а не від суми з відрахуванням податків, а тому 1/4 частина від його доходу перевищує 2500 грн. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці в розмірі 1000 грн щомісячно.
Станом на 10 квітня 2020 року від позивача відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Відповідач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано 07 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.3).
Згідно з довідкою № 318 від 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денної форми навчання обліково-фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, спеціальність «Філологія». Термін навчання з 01 вересня 2019 року до 30 червня 2023 року. Стипендію не отримує (а.с.5).
Пунктом 9 договору № 527 ФІПд про надання освітньої послуги між закладами вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 19 серпня 2019 року та Додатком №3 до договору № 527 ФІПд від 19 серпня 2019 року передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (3 роки 10 місяців) становить 43 000,00 грн, а саме: за перший курс – 8500,00 грн, за другий курс – 10 000,00 грн, за третій курс – 11 500,00 грн, за четвертий курс – 13 000,00 грн (а.с.6-8). 
Відповідно до копій квитанцій № 0.0.1438050685.1 та № 0.0.1438052669.1 позивачем сплачено 8500,00 грн за навчання та страхування на суму 645,00 грн (а.с. 8).
З наданих копій квитків видно, що вартість проїзду з місця проживання позивачки до місця навчання в м. Вінниця та навпаки становить 127,90 грн в один бік (а.с. 9).
Згідно з договором найму (оренди) житла (кімнати у квартирі) від 04 серпня 2019 року, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем, ОСОБА_1 передано у користування для проживання кімнату в квартирі АДРЕСА_1 . Розмір орендної плати становить 2200,00 грн на місяць (а.с.10,11). 
24 вересня 2006 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 » (а.с.34).
У цьому шлюбі у відповідача народилися діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 та (а.с.35,36). 
Згідно з довідкою № 340 від 10 грудня 2019 року, виданою Головою квартального комітету № 5 «Центр», ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним проживають дружина ОСОБА_9 , донька ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 та теща ОСОБА_10 (а.с.37). 
Відповідно до наданої копії електронної декларації ОСОБА_2 за 2018 рік розмір отриманої відповідачем заробітної плати за рік становив 107 133,00 грн; відповідачу на праві власності належать 1/4 частини квартири площею 46,15 кв.м; 1/4 частини квартири площею 35,12 кв.м; та перебуває у користуванні дві земельних ділянки для сільськогосподарських потреб, кожна площею 26073 кв.м., що розташовані на території Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с.12-15). Крім того, відповідачу на праві власності належить легковий автомобіль марки «ВАЗ 2103», 1974 року випуску та причіп марки «ПР» модель АМС-500 СТАРКОНЬ (а.с.16). 
Вказані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1999 року, виданим бюро по приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради на підставі розпорядження від 01 березня 1999 року за № 3882, копією свідоцтва про право власності на житло від 06 червня 2017 року виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 24 травня 2017 року № 142 (а.с. 74,75).
Відповідач не заперечує, що працевлаштований, працює водієм у 2-му державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України у Вінницькій області, та отримує постійний дохід, за твердженням останнього 10 000 грн.
Згідно з довідкою №17 від 10 грудня 2019 року Дошкільного навчального закладу «Джерельце» (ясла-садок) ОСОБА_8 в зв`язку з частими хворобами не відвідує даний дошкільний навчальний заклад (а.с.38).
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виписок, наданих сімейним лікарем, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29 січня 2019 року по 04 лютого 2019 року перебувала у стаціонарі Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні з діагнозом «Одонтогенна флегмона правої підщелепної ділянки», проведено оперативне втручання в обсязі «розкриття дренування флегмони, видалення зуба» (а.с.39), а також 20 серпня 2019 року проходила огляд у алерголога, діагнози «Алергічно рино-кон`юктивіт, період загострення. Побутова алергія» (а.с.40); «хронічний тонзиліт» (а.с. 42).
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданої КНП «Могилів-Подільський МЦ ПМСД», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував у стаціонарі з 27 серпня 2019 року по 04 вересня 2019 року з діагнозом «Позалікарняна лівобічна полісементарна S4-5, пневмонія» (а.с.44), згідно з медичної документації ОСОБА_8 у 2019 році неодноразово хворів ГРВЗ (45-47).
Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_9 , останній встановлено кредитний ліміт 20 000,00 грн. Банківську картку було отримано 15 грудня 2016 року. Залишок з урахуванням кредитного ліміту станом на 12 грудня 2019 року складає 1 644,63 грн (а.с. 48).
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .
Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та докази надані на їх підтвердження, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка у справі ОСОБА_1 досягла повноліття, навчається на 1 курсі денної форми навчання обліково-фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, спеціальність «Філологія», а відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, отримує стабільний дохід, забезпечений житлом, володіє на праві власності та користування об`єктами нерухомого та рухомого майна, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Визначаючи розмір частки заробітку (доходу) відповідача на утримання повнолітньої дочки в межах заявлених позовних вимог, суд надав оцінку наявним у справі доказам щодо розміру витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 (оплата навчання, проживання в м. Вінниці, міжміські переїзди до місця навчання з місця проживання, харчування, одяг, товари для навчання), розміру доходів та матеріального становища відповідача, перебування на його утриманні інших малолітніх дітей, стану їх здоров`я.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надана ОСОБА_2 медична документація щодо стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не дає підстав для висновку щодо існування такого стану здоров`я дітей, який пов`язаний із необхідністю спеціального харчування, постійного лікування (стаціонарного, санаторно-курортного), несення витрат, які мають додатковий систематичний екстраординарний характер. Обставини, що з метою лікування дітей здійснюються постійні поїздки в дитячу лікарню м. Вінниці не доведені.
Також судом першої інстанції надано оцінку доказам щодо матеріального становища дружини відповідача ОСОБА_9 , матері дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку в рівній мірі з батьком – відповідачем у справі, відповідно до статей 141, 180 СК України покладено обов`язок по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 за 2018 рік отримала заробітну плату за основним місцем роботи в розмірі 5310 грн та 83302 грн. 
Обставини, що дружина відповідача ОСОБА_9 працевлаштована і отримує дохід не заперечуються відповідачем.
Тобто, матеріалами справи підтверджено обов`язок по утриманню та наявність матеріальної можливості щодо утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обома батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Встановлення на картковий рахунок  ОСОБА_9  відповідно до угоди від 15 грудня 2016 року кредитного ліміту в сумі 20000 грн судом першої інстанції правильно не взято до уваги як доказ незадовільного матеріального становища відповідача, оскільки саме по собі відкриття поновлювальної кредитної лінії та встановлення кредитного ліміту, підтверджує лише ті обставини, що  позичальник може одержувати додаткові кошти відповідно до своєї потреби в них в межах встановленого ліміту з відновленням ліміту кредитування в разі погашення клієнтом отриманого кредиту або його частини. Водночас відповідачем не надано доказів щодо сум отриманих коштів та сплачених на погашення кредитної заборгованості. При цьому залишок на рахунку ОСОБА_9 станом на 12 грудня 2019 року становить 1644,63 грн.
Доводи відповідача про те, що він та його сім`я не забезпечені житлом, спростовуються матеріалами справи.
Суд першої інстанції визначаючи розмір частки на утримання ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням рівного обов`язку матері позивачки по утриманню повнолітньої дочки, 1/4 частки доходу відповідача, яка в перерахунку на тверду грошову суму становить близько 2012, 50 грн, забезпечить мінімально необхідний рівень забезпечення з боку батька і не порушить прав інших утриманців відповідача і його самого.
Доводи ОСОБА_2 , що судом першої інстанції порушено норми матеріального права при визначенні розміру частки, оскільки вирахування аліментів здійснюється з нарахованої заробітної плати без вирахування податків, є помилковими.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналогічне положення передбачено п.13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 р.№ 146.
Також за змістом ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»  із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Судами не встановлено наявності виконавчих документів про стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_2 аліментів на утримання інших осіб. 
Таким чином, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, надано мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, які входять до предмета доказування у мотивувальній частині рішення суду.
Недоліки рішення суду щодо викладу встановлених судом обставин належності відповідачеві на праві власності та користування нерухомого та рухомого майна, усунуті судом в установленому процесуальним законом порядку в ухвалі про виправлення описки від 11 лютого 2020 року.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). (Рішення у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04 п.58).
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко 

І.М. Стадник