П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/17127/19	
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача 	Кравця О.О.	
судді -	Коваля М.П.	
судді - за участю секретаря	Турецької І.А. Сторчака О.О.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року по справі № 522/17127/19 прийнятого у порядку спрощеного провадження суддею Домусчі Л.В. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:
08.10.2019 року   ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними дії інспектора ІВБДР Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення  позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 140 КУпАП згідно постанови серія АР №164051 від 20.06.2019 року  та  скасувати постанову серія АР №164051 від 20.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 140 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00грн.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ  УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що в момент складення протоколу про адміністративне правопорушення 20.06.2019 року було надано і вимогу (припис) на усунення недоліків дорожнього покриття №73.
Всі ці дії були проведені без повідомлення ОСОБА_1 і в його відсутність. Вищевказаний припис йому також не був вручений . Підтвердження про отримання ОСОБА_1 вказаних документів поштою, відповідачем надано не було. У вказаному акті лише зазначено, що покриття проїжджої частини має: осідання, вибоїни та за результатами обстеження визнано ділянку такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97. Але в чому саме полягає невідповідність, розмір осідання, вибоїн не зазначено  судом повністю проігнороване твердження представника КП «Міські дороги», про те, що підприємство не є власником або уповноваженим станом щодо здійснення вказаних функцій.
Згідно ст. 19 Закону України "Про автомобільні дороги" визначені основні обов`язки органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.
Як вбачається з бюджетів міста Одеси на 2011-2020 р.р. затверджених Рішеннями Одеської міської ради, кошти на капітальний та поточний ремонт дорожнього покриття виділяється саме Управлінню дорожнього господарства Одеської міської ради, а не КП «МІСЬКІ ДОРОГИ».
КП «МІСЬКІ ДОРОГИ» не є органом місцевого самоврядування або уповноваженим органом, а є лише комунальним підприємством Одеськоїміської ради.
Тодійчук В.В. є неналежним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки в його посадові обов`язки не входить вживання заходів ліквідації вибоїн на дорозі, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тим більш проведення капітального ремонту дорожнього покриття, як про це зазначено в акті комісійного обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.06.2019 року.
05.04.2020 року відповідач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що рішення є обґрунтованим, прийнятим судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні процесуального права.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року розгляд справи призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні 15 квітня  2020 року о 14:00.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України, апелянт  та його представник Косарева А.В., діюча за ордером,  до судового засідання з`явилися, вимоги апеляційної скарги підтримали, але представник відповідача  до судового засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав: 

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 20.06.2019 року інспектором ВБДР УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Синяковим Р.О. винесено постанову серія АР № 164051 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 гривень зач.1 ст. 140 КУпАП.
В постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 20.06.2018 року о 11 год. 00 хв. в м. Одесі на вул. Шота Руставелі, 9 будучи відповідальною особою не вжив заходів  щодо ліквідації вибоїн на ділянці дороги протягом 47 м., чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України та ДСТУ 3587-97 скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.140 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.06.2019 року за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.60) та схемою розташування вибоїн на ділянці дороги протягом 47 метрів( а.с.61) та фотокартками з даними вибоїнами( а.с.62).
Судом 1-ої інстанції було також встановлено , що згідно з п.1.3. Статуту КП «Міські дороги», затвердженого рішенням Одеської міської ради №3348-УІ від 16.04.2013 р. із змінами від 14.12.2017 р. (далі Статут) Засновником підприємства Одеська міська рада. 
В пунктах 2.2.1., 2.2.2. Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємств  утримання (літнє та зимове) магістральних доріг міста в межах річних бюджетних призначень завданням власника або уповноваженого органу здійснення поточного утримання, ремонту реконструкції магістральних доріг міста. В межах річних бюджетних призначень органі: утримання та ремонту дощової каналізації, мостів та шляхопроводів.
Відповідно до п. 5.1. Статуту, майно підприємства становлять виробничі і не виробничі фонди, а також цінності, вартість яких відображується в самостійному балансі підприємства, КП «Міські дороги» є балансоутримувачем доріг у м. Одесі.
«Правила благоустрою території міста Одеси», які затверджені рішенням Одеської мі» ряди від 23.12.2011 р. №1631-УІ, визначають  поняття балансоутримувача - власника або юридичну особу, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством, звітність: здійснює розрахунки коштів необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законодавством.
Пунктом 10.6. «Правил благоустрою території міста Одеси» зазначається, балансоутримувачем доріг є КП «Міські дороги».
Також, відповідно до п. 10.17. «Правил благоустрою території міста Одеси», віднові дорожнього покриття внутрішньо-квартальних проїздів, тротуарів, пішохідних доріжок, дворів інших територій проводить КП «Міські дороги» або інше спеціалізоване підприємство на під договорів, та згідно п. 10.18.6. усі види робіт з ремонту, реконструкції, будівництва і зміні покриття доріг, під`їздів, тротуарів, стаціонарних автостоянок, місць для паркування гостьового та  службового транспорту та здійснення заходів з благоустрою після прокладки і ремонту інженерних мереж на території міста, що є власністю територіальної громади, здійснюються КП «Міські дороги».
Таким чином, територіальна громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради, як власник вулиць і доріг міста Одеси делегувала свої повноваження щодо забезпечення орган будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими дш будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення належної якості рс проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг міси значення, КП «Міські дороги»
Згідно розпорядження Одеського міського голови від 28.02.2019 року за № 252К на Тодійчука В.В покладено виконання обов`язків КП «Міські дороги» (а.с.55), який продовжував їх здійснювати на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.140 КУпАП. 
 
V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до підпункту 1 пункту «а» частини 1 статті 31 Закону України від 21.05.1997,  № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні"( надалі - Закон ,  № 280/97-ВР) ,  до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать  власні (самоврядні) повноваження, в тому числі, а саме організація за рахунок власних кошт/ пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, я складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних  засадах). 
Згідно ч.1 ст.59 Законe № 280/97-ВР Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Статтею 7 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу.
Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначено Законом України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІУ (далі - Закон № 2862-ІУ) відповідно до статті 16 якого вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (стаття 17 Закону № 2862-ІУ ).
Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону № 2862-ІУ встановлено, що основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 21 Закону № 2862-ІУ органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.
Відповідно до положень статті 24 Закону № 3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.
Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 "Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року №441, (далі - ДСТУ 3587-97) передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.
Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно.
Пункт 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 ( надалі - Єдині правила № 198)  передбачає, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відповідно до пункту 3 розділу ІІ якої при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3)перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4)пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

VIII. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ:
Апеляційний суд вважає, що аналіз вищенаведених правових  норм свідчить, що об`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
    Враховуючи вищенаведені правові норми, суд при розгляді справи, зокрема, щодо правомірності рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності також повинен перевірити наявність компетенції у посадової особи (органу) на прийняття оскаржуваного рішення, встановити чи були вчинені позивачем відповідні дії, що стали підставою для прийняття такого рішення, та чи є позивач, виходячи із норми статті, яка передбачає відповідне адміністративне правопорушення, суб`єктом даного правопорушення.
Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду ві січня 2018 року по справі № 703/1262/15-а та від 24 жовтня 2018 року по справі №154/1329/17.
Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.
Як встановлено судом 1-ої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно п.10.6. «Правил благоустрою території міста Одеси» балансоутримувачем доріг на території м.Одеси  є КП «Міські дороги». 
До обов`язків КП «Міські дороги», виконувачем обов`язки директора  якого є позивач, віднесено здійснення експлуатаційного утримання доріг на території м.Одеси  завдань та забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів, а також невідкладне при  виявлені  недоліків  утримання дорожнього покриття з негайним встановленням необхідних технічних засобів організації дорожнього руху відповідно до діючих нормативів.
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази неналежного фінансування відповідних дорожніх робіт Одеською міською радою, учасниками процесу вказані обставини не заперечувались.
Безпідставними є також доводи апелянта , що позивач не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки він не є тією посадовою особою, яка несе відповідальність за утримання вулично-шляхової мережі.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, так як повноважним суб`єктом владних повноважень - інспектором відділу безпеки дорожнього руху  Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відповідно до вимог КУпАП, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII, Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІУ, Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 30 березня 1994 року №198    належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами  було доведено , що  позивач, виконуючі обов`язки директора КП «Міські дороги»(а.с.55) - балансоутримувача доріг у м.Одесі, , у тому числі на вул. Шота Руставелі , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 140 КУпАП, та є винним у скоєнні вказаного правопорушення, оскільки на нього безпосередньо, як на керівника КП «Міські дороги», покладений обов`язок забезпечувати утримання автомобільної дороги  в м. Одесі , у тому числі на вул. Шота Руставелі у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який він не виконав.
Доводи апелянта, що замовником проектно-кошторисної документації є Управління дорожнього господарства Одеської міської ради , а також ,що питання фінансування вказаного ремонту має бути розглянуте Одеською міською радою не позбавляють його відповідальності.
Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані  та додержані  норми  матеріального та  процесуального права , справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі , судове рішення  прийнятне та підписано суддею  , який зазначений у судовому рішенні 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Апеляційний суд доходить до висновку про необхідність відмовити у  задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду 1-ої інстанції  та також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених  статями 273-277,  282-286  цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6, 13, ст. 1 Першого  протоколу  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7,  242, 271,272, 286, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, КАС України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повне рішення складене та підписане 10.06.2020 року

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Турецька І.О.