П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/962/19	

                                                                                                                  Головуючий першої інстанції  Брагар В.С.
                                                                                        Час та місце ухвалення судового рішення « 14:59», м. Одеса
                                                                                                 Повний текст судового рішення складений 28.10.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва  О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року та додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 27 листопада 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтур-Екс» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Грінтур-Екс» звернулося до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників (нині - Офіс великих платників податків ДПС) про визнання протиправним  та скасування податкового повідомлення - рішення від 26.08.2015р. №0000394050 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 1190881,50грн., у томі числі 793921грн. за податковими зобов`язаннями та 396960,50грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що всі господарські  правовідносини позивача з контрагентами дійсно мали реальний характер, за якими наявні первинні документи та відсутні будь-які підстави для висновку про порушення норм чинного законодавства. Ствердження відповідача про безтоварність спірних господарських операцій не відповідають дійсності та спростовуються наданими до перевірки документами.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016р., у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 26.02.2019р. постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016р. скасовано, справу направлено на новий           розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2019р. позов задоволений.
Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.11.2019р. стягнуто з Офісу великих платників податків ДФС на користь ТОВ «Грінтур-Екс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48450грн.
Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги, в яких посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що постановою старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУФР Головного управління ДФС в Одеській області від 15.05.2015р., в порядку ч.4 ст.40 КПК України, призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Грінтур-Екс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. з урахуванням документів та доказів, зібраних в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №32014160000000149 від 27.06.2014р. Проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Грінтур-Екс» доручено працівникам Міжрегіонального Головного управління ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників. /т.6 а.с.63-64/  
Наказом Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 22.07.2015р. №656, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України та постанови старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУФР Головного управління ДФС в Одеській області від 15.05.2015р. по кримінальному провадженню №32014160000000149, доручено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Грінтур-Екс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. в термін з 24.07.2015р., тривалістю 10 робочих днів. /т.6 а.с.68/
У період з 24.07.2015р. по 06.08.2015р. посадовими особами відповідача, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України та направлень від 24.07.2015р. №№525, 526, виданих відповідно до наказу від 22.07.2015р. №656, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Грінтур-Екс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Ан Транс» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., за результатом якої складений акт від 13.08.2015р. №41/28-40-40-50/25380435. /т.6 а.с.69-70/
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Грінтур-Екс» п.п.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2, ст.  138, п.п.139.1.9. п.139.1  ст.139 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на прибуток за 2013 рік у сумі 793921грн. /т.1 а.с.28-71/
На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення – рішення від 26.08.2015р. №0000394050 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 1190881,50грн., у томі числі 793921грн. за податковими зобов`язаннями та 396960,50грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. /т.1 а.с.72-73/
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Скасовуючи рішення попередніх інстанцій у даній справі, Верховний Суд у постанові від 26.02.2019р. зазначив, що під час нового розгляду справи судам необхідно отримати докази, які посвідчують проведення перевірки  відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України  і наказ про призначення перевірки; дослідити на підставі якого рішення та в межах якого кримінального провадження призначена перевірка позивача, коли кримінальне провадження розпочато та чи є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, у рамках такого провадження; встановити обставини кримінального провадження на підставі належним чином засвідченої копії вироку; звернути увагу, що само по собі засудження представника контрагента підприємства за фіктивне підприємство не дає підстав стверджувати підписані документи саме ним, чи іншою особою та    чи    досліджувалося це при ухваленні вироку; дослідити господарські операції підприємства, оцінити первинні документи на предмет їх відповідності, встановити всі обставини відносин між позивачем та контрагентом.
Так, п.п.78.1.11  п.78.1  ст.78 Податкового кодексу України  (надалі – ПК України,                        в редакції, що діяла на час перевірки) встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Пунктом 36 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України (в редакції, чинній з 01.09.2015р.) передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17.07.2015р. №655-8  і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
До запровадження наведених норм діяли положення п.86.9  ст.86  ПК України, якими передбачалось, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.
З аналізу наведеної норми вбачається, що обмеження щодо винесення податковим органом рішень за результатами проведених перевірок на підставі пп.  78.1.11  п.  78.1  ст.  78 ПК України, стосується виключно тих випадків коли перевірку здійснено  стосовно тих осіб, щодо яких провадиться таке кримінальне провадження.
Так, податкову перевірку позивача проведено на підставі постанови старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУФР Головного управління ДФС в Одеській області від 15.05.2015р. про призначення документальної позапланової перевірки в порядку ч.4 ст.40 КПК України та наказу Міжрегіонального Головного управління ДФС – Центрального офісу з обслуговування великих платників від 22.07.2015р. №656, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1. ст.78 ПК України. 
Встановлено, що слідчим управлінням ФР ГУ ДФС в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32014160000000149 від 27.06.2014р. щодо службових осіб ТОВ «Іст Грейнс» за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212, ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Іст Грейнс», шляхом незаконного завищення валових витрат по фінансово-господарським операціям з ПП «Ан Транс» протягом 2013 року, умисно ухилились від сплати податку на прибуток на загальну суму 2870грн.
У ході аналізу банківських рахунків ПП «Ан Транс» встановлено, що одним з підприємств, яке перераховувало кошти за зернові (кукурудза, ячмінь, пшениця, ріпак) являється ТОВ «Грінтур-Екс», службові особи якого, шляхом відображення в бухгалтерському і податковому обліках фінансових операцій з ПП «Ан Транс», безпідставно сформували витрати з метою заниження податку на прибуток підприємства. /т.6 а.с.63-64, 68/  
Так, контролюючий орган перевіряв дотримання позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності з ПП «Ан Транс» і не був зв`язаний обставинами, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №32014160000000149 від 27.06.2014р., оскільки воно здійснюється не стосовно посадових осіб позивача.
Контролюючий орган зобов`язаний був самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшити суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податків у разі якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення податку на додану вартість, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.  54.3.2  п.54.3  ст.54 ПК України).
При цьому, положення п.86.9  ст.86  ПК України  не були перешкодою для складання податкового повідомлення-рішення, адже ця норма закону поширюється тільки на правовідносини, що виникають у зв`язку з проведенням перевірки з обставин, визначених пп.78.1.11  п.78.1  ст.78  цього  Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків, зокрема юридичної особи, що перевіряється.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019р. у справі №826/8336/15.
          ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
          Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати – це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яких відбувається формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.
          Згідно п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь – яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
          Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
          Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
          Пунктом 135.4 ст.135 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
          Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
          Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
          Згідно пп.138.1.1 п.138.1 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
          Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
          За правилами пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
          Враховуючи наведене, обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат для цілей оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
          Відомості, що містяться у податкових накладних, дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.
          Тобто, наявність розрахункових документів, платіжних документів дійсно є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування витрат, але не вичерпною. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
          Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на витрати у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Зазначене стосується також і випадків, коли певні товари чи послуги придбаваються не в межах господарської діяльності платника податків.
          З метою встановлення правомірності формування таких витрат належить встановити факт товарності операцій з придбання товарів для подальшої реалізації, із з`ясуванням з цією метою, зокрема, обставин щодо виду поставленого товару, подальшого його використання в господарській діяльності позивача тощо. З цією метою дослідженню підлягають не лише договори поставки та первинні документи на їх виконання, але й документи, що свідчать про транспортування придбаного товару, його зберігання, вчинення подальших дій з товаром (наприклад, перевалка на морські судна для експорту), подальше використання в господарській діяльності позивача (експорт тощо). Також слід встановити факт понесення витрат платником податків на придбання товарів, факт наявності у платника податків належних розрахункових, платіжних та інших документів, що підтверджують понесення вказаних витрат та факт декларування доходів від реалізації товарів.
          Так, вищевказані обставини повинні аналізуватися і досліджуватися з урахуванням конкретних умов договірних відносин, які були визначені сторонами (позивачем та його контрагентом) у договорах поставки.
          Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Грінтур-Екс» та  ПП «Ан Транс» неодноразово укладалися договори, а саме №К-0306/10 від 01.03.2013р., №К-0406/3 від 03.06.2013р., №К-0506/3 від 04.06.2013р., №Я-2606/11 від 26.06.2013р., №Я-2706/14 від 27.06.2013р., №Я-0107/14 від 27.06.2013р., №Я-0207/8 від 01.07.2013р., №Я-0407/7 від 04.07.2013р., №Я-3007/11 від 30.07.2013р., №Я-0208/15 від 01.08.2013р., №Я-0508/20 від 03.08.2013р., №Я-0608/12 від 05.08.2013р., №Я-0708/10 від 06.08.2013р., №Я-1908/10 від 17.08.2013р., №Я-2108/12 від 21.08.2013р., №П-2708/39 від 23.08.2013р., №П-2708/40 від 23.08.2013р., №П-0907/8 від 08.07.2013р., №П-3008/35 від 30.08.2013р., №П-0209/43 від 30.08.2013р., №П-0907/9 від 08.07.2013р., №П-1007/12 від 09.07.2013р.
          Як вбачається з матеріалів справи, від імені ПП «Ан Транс» вищезазначені договори підписував директор – ОСОБА_1 .
          Відповідно до протоколу допиту в рамках кримінального провадження №32014160000000149 ОСОБА_1 , надав пояснення про те, що він не має жодного відношення до діяльності ПП «Ан Транс», будучи засновником та директором цього підприємства він не приймав участі в його господарській діяльності та розумів, що воно займається незаконною діяльністю, а також, що він нікого не уповноважував на ведення фінансово-господарської діяльності ПП «Ан Транс» від його імені, рухом коштів не керував, товарів не купував та не продавав, жодних документів фінансово-господарської звітності після відкриття рахунків у банку не складав і не підписував. /т.2 а.с.166-181/
          Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2014р. у справі №522/20533/14-к, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України за кваліфікуючими обставинами - фіктивне підприємство, тобто придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб. Зокрема, ОСОБА_1 надав згоду невстановленій особі на реєстрацію ПП «Ан Транс» на його ім`я без наміру займатися підприємницькою діяльністю та переслідуючи корисливу мету. /т.6 а.с.59-61/ 
          Зі змісту вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та зазначав, що після виконання необхідних дій, які пов`язані з переоформленням підприємства, всі реєстраційні та засновницькі документи, а також печатку ПП «Ан Транс» ОСОБА_1 передав невстановленій слідством особі.
          Таким чином, колегія суддів вважає, що первинні документи, які стали підставою для формування витрат підприємства, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть при формальному підтвердженні її первинними документами.
          Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
          Надані позивачем первинні документи не можна вважати такими, що підтверджують здійснення господарської операції з ПП «Ан Транс», виходячи з чого показники податкового обліку підприємства по даним відносинам не підтверджені у встановленому порядку, беручи до уваги обставини, встановлених вироком суду, який набрав законної сили,
          Так, податкові накладні, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами.
          Як встановлено приписами ПК України, підставами для віднесення до складу сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.
          Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.     Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.                                     
          Платнику необхідно проявляти розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.
          Оскільки, вироком суду, який набрав законної сили, встановлено факт фіктивності ПП «Ан Транс», що є несумісним з легальною підприємницькою діяльністю, і первинні документи, які стали підставою для формування витрат ТОВ «Грінтур-Екс» по операціям з контрагентом, підписані від імені Самоляк О.А., який заперечує свою участь у господарській діяльності товариства і у складанні та підписанні будь-яких бухгалтерських документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, є лише формально складеними і не надають належних та необхідних правових підстав для легалізації відображених у них господарських операцій.
          Посилання суду першої інстанції на заяву ОСОБА_1 від  28.03.2016р., колегія суддів вважає безпідставною, оскільки вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2014р. у справі №522/20533/14-к, який набрав законної сили, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України за кваліфікуючими обставинами - фіктивне підприємство, тобто придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, що свідчить про відсутність реального наміру ОСОБА_1 здійснювати підприємницьку діяльність від імені ПП «Ан Транс». /т.4 а.с.178/
          Крім того, аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2019р., де суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, що вироком суду, який набрав законної сили, встановлено факт фіктивності ПП «Ан Транс». Дана обставина є несумісною з легальною підприємницькою діяльністю, і первинні документи, які стали підставою для формування витрат по операціям з контрагентом, підписані від імені Самоляка О.А., який заперечує свою участь у господарській діяльності товариства і у складанні та підписанні будь-яких бухгалтерських документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, є лише формально складеними і не надають належних та необхідних правових підстав для легалізації відображених у них господарських операцій.
Отже, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції стосовно належного підтвердження фактичного здійснення господарських операції щодо отримання позивачем від ПП «Ан Транс» товарів, а також про добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.
Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то і судові витрати ТОВ «Грінтур-Екс» не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи                                          неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДПС задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року та додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтур-Екс» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015р. №0000394050.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.