УХВАЛА

05 травня 2020 року 
Київ
справа №308/12685/14-а
адміністративне провадження №К/9901/10956/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 

перевіривши касаційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року
у справі №   308/12685/14-а
за позовом ОСОБА_1 
до Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника Кувика Володимира Михайловича, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Квочки Мирослава Костянтиновича, Благи Юрія Володимировича , Косьціва Івана Олексійовича , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління національної поліції в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області 
про визнання дій неправомірними,-

установив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області   у справі про визнання дій інспекторів патрульної служби Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області Квочки М.В., Благи Ю.В та Косьціва І.О. із затримання журналіста ОСОБА_1 неправомірними; скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2013 як незаконної. 
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року позов задоволено.    
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року - скасовано та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково:
- визнано дії інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Квочки Мирослава Костянтиновича, Благи Юрія Володимировича , Косьціва Івана Олексійовича щодо затримання 05 жовтня 2013 року журналіста ОСОБА_1 протиправними;
- в задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
У постанові від 20 лютого 2020 року, Верховний Суд дійшов висновку, що предметом позову у цій справі є дії суб`єктів владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Положеннями пункту 8 частини другої   статті 129 Конституції України   та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Параграфом 2 Глави   11   Розділу   ІІ Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) закріплений розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ.
Особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ встановлені   статтею 272 КАС України.
Стаття 272 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.
Згідно з частиною третьою   статті 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями   273-277,   282-286   цього   Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Зокрема,   статтею 286 КАС України   визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, нормами   КАС України   не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів вказує, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Посилання скаржника на те, що розгляд даної справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявність «фундаментального значення» як обставина, яка може слугувати підставою для відкриття касаційного провадження, оцінюється за кількісними та якісними критеріями як-от:
1) Систематичне порушення державою основних прав, свобод та інтересів суб`єктів приватного права, які гарантуються чинним законодавством України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, значно зачіпають інтереси їх великого кола, що підтверджується чималою кількістю подібних справ, які перебувають на розгляді в адміністративних судах України.
2) Систематичне оскарження рішень (наприклад, нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині, та правових актів індивідуальної дії), дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які призвели для держави, фізичних і юридичних осіб до найбільш значущих та/або масових публічно-правових спорів: податкові спори, спори щодо повернення надмірно чи помилково сплачених до бюджету митних платежів, спори щодо перерахунку пенсій, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням; спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, незаконне звільнення з публічної служби.
3) Велика кількість справ, які перебувають на розгляді адміністративних судів, у спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених законами України (наприклад, щодо припинення юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців або скасування державної реєстрації припинення юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців).
Питання права, що мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості.   
У світлі обставин цієї справи та з обґрунтувань касаційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав, які б дозволили стверджувати, що розгляд даної справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Згідно з пунктом 1 частини першої   статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що предметом спору у цій справі є рішення та дії суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями   272,   333 КАС України,-

ухвалив:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року - відмовити.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов  

Судді                                                                                      І.В. Дашутін

                                                                                          М.М. Яковенко